УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 грудня 2025 року 
м. Київ
справа № 755/22120/24
провадження № 51-4566 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючого                        ОСОБА_1 ,
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження, 
установив:
Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ухвалою від 07 серпня 2025 року задовольнив скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , про скасування постанови слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №  12024100040004140.
Постановив скасувати постанову слідчого Дніпровського УП ГУНП в м. Києві від 12 грудня 2024 року про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12024100040004140 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 197-1, частиною четвертою статті 197-1 Кримінального кодексу України.
Київський апеляційний суд ухвалою від 28 серпня 2025 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року.
У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Вважає, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є незаконною, необґрунтованою та постановлена без недотримання загальних засад кримінального провадження.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додану до неї копію судового рішення, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог пункту 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, доданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Суд зазначає, що ЄСПЛ неодноразово наголошував, що: 
- право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, якщо вони:
-встановлені законом, переслідують легітимну мету, 
- є пропорційними. 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути. 
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з статтею 19 Конституції України (далі - Конституція) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування регламентовано параграфом 2 глави 26 КПК.
Відповідно до положень пункту 18 частини першої статті 3 КПК слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
У частині четвертій статті 280 КПК встановлено, що досудове розслідування зупиняється вмотивованою постановою прокурора або слідчого, дізнавача за погодженням з прокурором, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Копія постанови надсилається стороні захисту, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які мають право її оскаржити слідчому судді.
Зі змісту пункту 2 частини першої статті 303 КПК вбачається, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно з частиною другою статті 307 КПК ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, в тому числі, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.
Як убачається із долученої до касаційної скарги копії ухвали суду апеляційної інстанції, ухвалою слідчого суддіДніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні  №  12024100040004140. Відтак, вказана ухвала постановлена в межах компетенції слідчого судді.
У частині першій статті 309 КПК визначено конкретний перелік ухвал слідчого судді під час досудового розслідування, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 309 КПК, під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи  відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній. У частині 3 статті 309 КПК встановлено, що інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
З огляду на зміст зазначених положень КПК, ухвала слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 07 серпня 2025 року, якою задоволено скаргу адвоката та скасовано постанову слідчого про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні №  12024100040004140, не може бути оскаржена в апеляційному порядку.
Згідно з частиною 4 статті 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Отже, посилання прокурора на загальні засади (пункти 1, 2, 17 ст. 7 КПК) є помилковими, оскільки загальні засад кримінального провадження мають універсальний характер і спрямовані на тлумачення процесуальних норм, але не створюють самостійних процесуальних прав та не можуть підміняти собою чіткі приписи закону. Верховний Суд неодноразово зазначав, що звернення до загальних засад є виправданим лише у випадку прогалин чи неоднозначності правового врегулювання, тоді як порядок апеляційного оскарження ухвал слідчого судді врегульований.
ЄСПЛ послідовно підкреслює, що держава може встановлювати процесуальні межі доступу до суду, якщо вони є передбачуваними та пропорційними. Такими межами є і норми статті 309 КПК, які не допускають апеляційного оскарження відповідної ухвали.
Крім того, Суд вважає, що посилання прокурора на висновки, які містяться в постановах Верховного Суду від 31 січня 2019 року (справа № 183/6229/18), від 15 травня 2019 року (справа № 760/25546/18), від 05 липня 2022 року (справа № 757/27041//21-к), постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року (справа № 237/1459/17 та справа № 243/6674/17-к), не є релевантними у  цьому кримінальному провадженні.
Зокрема, наведені у вказаних постановах висновки стосується рішень слідчих суддів, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК. Водночас, у даному випадку, постановлена слідчим суддею ухвала передбачена КПК.
Порушення норм закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали, прокурор не навів.
Отже, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою прокурора  ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 28 серпня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                   ОСОБА_3