ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/2902/22 Головуючий в І інстанції: Булах Є.М.
Номер провадження: 22-ц/819/56/26 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року       м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Майданіка В.В.,
суддів: Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретар Олійник К.О., 

учасники справи: 
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
відповідач - ОСОБА_3 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року, ухвалене у складі судді Булах Є.М., дата складення повного рішення - не зазначено, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги 

16 лютого 2022 року представники позивачів через систему "Електронний суд", у подальшому 18.02.2022 року через канцелярію суду у паперовому вигляді звернулися до суду з позовом до відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Група "Оберіг", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій просили: 
--- стягнути з ТДВ "СГ "Оберіг" на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок страхового відшкодування 61 131,52 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 80 292,76 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 480,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат на проведення автотоварознавчого дослідження;
--- стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору, витрати, пов`язані з відправкою поштової кореспонденції та надання правничої допомоги в дольовому порядку з кожного.

Позов обґрунтований наступним.
30 листопада 2021 року о 07:50 годині у місті Херсоні по Бериславському шосе, 22, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Suzuki Grand Vitara, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 і MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 і Renault Sandero, д.н. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 .
В результаті ДТП транспортний засіб MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 отримав значні механічні пошкодження.
Того ж дня поліцейськими було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №265798 за недотримання ОСОБА_3 вимог п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
13.01.2022 року постановою Херсонського міського суду ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено стягнення у вигляді штрафу.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого МРЕВ ДАІ м. Херсон від 25.12.2012 р., власником автомобіля Mitsubishi L200, д.н., є ОСОБА_1 яка має право вимагати відшкодування завданої шкоди від винуватця у ДТП.
В той же час, ОСОБА_3 на місці ДТП пред`явлено страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 205926299 від 17.09.2021 р., укладений з ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", терміном дії з 17.09.2021 до 16.09.2022 р. За умовами цього Договору, згідно п.9.2. ст.9 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України №1961-IV), розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 130 000,00 грн, передбачена франшиза 2 000,00 грн. 
В силу вимог Закону України №1961-IV позивачкою подано до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" письмове повідомлення про ДТП і передбачені Законом документи, сповіщено про місце знаходження пошкодженого транспортного засобу для проведення огляду з визначення суми страхового відшкодування. Разом з тим, з метою визначення реального розміру матеріального збитку позивачкою 09.12.2021 р. замовлено проведення експертного автотоварознавчого дослідження у Херсонській Торгово-промисловій палаті. 
За результатами огляду експертом складено протокол, де зазначено перелік найменування деталей, робіт, що підлягають заміні, ремонту і фарбуванню. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку №АВє-474 від 17.12.2021р.:
- ринкова вартість автомобіля Mitsubishi L200, н/з НОМЕР_5 , 2008 р.в., на момент його пошкодження 30.11.2021 р. складає 250 593,04 грн; 
- вартість відновлювального ремонту Mitsubishi L200, н/з НОМЕР_5 , внаслідок пошкодження в ДТП 30.11.2021 р. складає 141 424,28 грн;
- вартість матеріального збитку унаслідок ДТП в цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 63 131,52 грн;
- коефіцієнт фізичного зносу КТЗ Ез - 0,7;
- величина втрати товарної вартості - 0. 
Відповідно до вищезазначеного Висновку:
- вартість ремонтно-відновлювальних робіт 14 060,00 грн;
- вартість необхідних для ремонту матеріалів 15 517,48 грн; 
- вартість нових замінених складників КТЗ 11 846,80 грн. 
В силу вимог вказаного Закону позивачкою подано до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" заяву про страхове відшкодування. Утім, ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не узгоджувалося із позивачкою розмір страхового відшкодування, не направлялося письмове повідомлення про прийняте рішення і розмір страхового відшкодування по страховій справі. Страхова виплата на дату подання позову не здійснена.
Крім того, на момент ДТП ОСОБА_2 керував транспортним засобом MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , на законних підставах. В салоні транспортного засобу перебували діти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти були пристебнутими. Внаслідок ДТП вони отримали тілесні ушкодження, які утворились внаслідок ударів об виступаючи предмети всередині салону автомобіля, відчували сильний біль в області голови, головокружіння, нудоту, тривогу, однак до медичного закладу в день пригоди батьки відмовились звертались. Пізніше діти були оглянуті сімейним лікарем, з рекомендацією щодо спостереження за їх станом здоров`я. У дівчат деякий час були синці в області голови та обличчя, колінних суглобів. Також діти отримали психологічний стрес, виникла боязнь пересування автотранспортом.
Позивач як батько у момент ДТП пережив значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє і дітей здоров`я та життя, і далі переживає. Це призвело до порушення його сну.
Через пошкодження автомобіля, він та дружина не могли відвозити дітей до навчальних закладів, репетиторів, а матір - ОСОБА_1 до медичних установ. Позивач був змушений витрачати час для пошуку майстра та додаткових коштів для ремонту автомобіля та оплати експерту за проведення експертизи, це призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки.
На тривалий час для членів сім`ї порушився звичайний ритм життя, оскільки не можуть користуватись усіма благами та перевагами, які надав транспортний засіб, особливо коли розповсюджена епідемія короновіруса COVID-19.
Позивач вважає, що сам по собі факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася внаслідок грубих необережних дій ОСОБА_3 , є причиною того, що позивач та його діти зазнали моральних страждань, пережили емоційний стрес, відчули негативні емоції, пов`язані зі страхом за своє життя та здоров`я, а також через пошкодження родинного майна - автомобіля, необхідністю його ремонту тощо.
Позивач оцінює заподіяну йому та дітям моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн, а саме по 10 000,00 грн кожному.
За викладених обставин, позивачі просили відшкодувати за рахунок відповідачів їм майнову та моральну шкоду у визначеному ними розмірі. 

Провадження у справі відкрито не було оскільки через повномасштабне вторгнення 24.02.2022 року військ рф в Україну Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2020 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан, який в подальшому було продовжено і діє на сьогоднішній день.

Відповідно до Розпорядження голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року, враховуючи неможливість здійснювати правосуддя під час воєнного стану, територіальна підсудність справ Херсонського міського суду Херсонської області була змінена. Відповідно до Рішення № 62 зборів суддів Херсонського міського суду Херсонської області від 07.03.2022 року здійснення судочинства Херсонським міським судом Херсонської області було тимчасово зупинено.
Відповідно до Рішення Вищої ради правосуддя № 566/0/15-23 від 30 травня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області було відновлено з 01 червня 2023 року, а датою початку процесуальної діяльності визначено 12 червня 2023 року.

Після відновлення процесуальної діяльності Херсонського міського суду Херсонської області, відповідно до Наказу № 03-03/39 від 04.08.2023 року проводився облік наявності та цілісності справ, що перебували в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області, в ході якого була виявлена вказана цивільна справа.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2024 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу/представнику надано 5-ти денний строк на усунення недоліків вказаних у ній.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.08.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. У справі призначено судове засідання на 30.09.2025 року.

10.09.2025 року та 29.09.2025 року від позивача ОСОБА_1 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача ТДВ "СГ "Оберіг" у зв`язку із відсутністю предмету спору між ОСОБА_1 та ТДВ "СГ "Оберіг". Зазначала, що між сторонами досягнуто згоди щодо предмету спору та вчинено дії для його вирішення. Кошти від ТДВ "СГ "Оберіг" позивач ОСОБА_1 отримала, претензій до цього відповідача не має. В іншій частині позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Розгляд справи просила провести без її участі. 

15.09.2025 через підсистему "Електронний суд" від представника ОСОБА_3 адвоката Горбунової Катерини Олександрівни надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти задоволення позовних вимог до ОСОБА_3 .
У своїх запереченнях посилається на відсутність будь-яких доказів на підтвердження завдання позивачеві матеріальної та моральної шкоди, оскільки останній в розумінні Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не є потерпілою особою, так як внаслідок ДТП йому не завдано жодного ушкодження здоров`я.
У задоволенні позовних вимог просить відмовити

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.09.2025 клопотання ОСОБА_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Група "Оберіг" було задоволено, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в частині позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, заявлених до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова Група "Оберіг" було закрито.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, раніше позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги до відповідача ОСОБА_3 підтримала, просила позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 та його представник у судове засідання не з`явилися. Заяв та клопотань з процесуальних питань до суду не подавали.
Відповідач ОСОБА_3 та його представник у судове засідання не з`явилися, 17.11.2025 року від відповідача ОСОБА_3 через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд розглянув справу за відсутності її учасників.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року позовні вимоги були задоволені частково. Суд вирішив:
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 80 292,76 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судового збору 1 371,81 грн;
--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судового збору 992,40 грн;
--- в іншій частині вимог, а саме про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 2 480,00 грн в рахунок відшкодування судових витрат на проведення автотоварознавчого дослідження - відмовити. 

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 року у справі №766/25870/21, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, має у справі, що розглядається, преюдиційне значення. А отже обставини щодо винуватих дій водія автомобіля Suzuki Gran Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинених 30.11.2021 року о 07-55 год. в м. Херсоні по Бериславському шосе, 22, в результаті яких був пошкоджений автомобіль MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , який належить позивачці ОСОБА_1 , є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають.
Також суд виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на час вчинення ДТП була застрахована в ТДВ "СК "ОБЕРІГ", що підтверджується страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205926299 від 17.09.2021, термін дії з 17.09.2012 до 16.09.2022.
Також суд виходив з того, що розмір відновлюваного ремонту та матеріального збитку встановлений висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку №АВє-474 від 17.12.2021, які складають 141 424,28 грн та 63 131,52 грн відповідно.
Також суд виходив з того, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" сплатило позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 61 131,52 грн, про що зазначено нею в клопотанні про закриття провадження у справі в частині вимог до страховика.
Також суд враховував, що згідно розрахунку страхового відшкодування Херсонської Торгово-промислової палати від 17.12.2021 року за страховим випадком вартість відновлюваного ремонту автомобіля MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 після дорожньо-транспортної пригоди від 30.11.2021 року становить 141 424,28 грн, а розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 склав 61 131,52 грн, а тому, відзначив суд, позивачці ОСОБА_1 залишилася некомпенсованою шкода внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 78 292,76 грн та франшиза у розмірі 2 000,00 грн. Як наслідок, вказав суд, некомпенсовані збитки в розмірі 80 292,76 грн (78 292,76 грн + 2 000,00 грн (франшиза)) мають бути компенсовані особою, що відповідальна за їх завдання. При цьому суд зазначив, що твердження сторони відповідача про недоведеність розміру матеріальних збитків, що спричинені автомобілю позивачки ОСОБА_1 в результаті ДТП, судом до уваги не сприймаються, як такі, що не підтвердженні належними та допустимими доказами.
Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат суми коштів в розмірі 2 480,00 грн за проведення автотоварозначого дослідження, суд виходив з того, що страховиком свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків протягом 10 робочих днів направлено не було, в матеріалах справи відсутні докази участі представника страховика на місці настання страхового випадку та/або у місці знаходження пошкодженого автомобіля для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Стягуючи з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 , який був водієм авто (учасником ДТП), моральної шкоди у розмірі 30 000, 00 грн, суд виходив з того, що пошкодження майна спричинило його користувачу моральні страждання, порушило звичний уклад життя та мало наслідком докладання додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, а тому, з урахуванням встановленого судом в ході розгляду даної справи, визначений позивачем розмір моральної шкоди у сумі 30 000,00 грн є розумним, достатнім і співмірним, у зв`язку з чим, вважав суд, позовні вимоги у цій частині позову підлягають задоволенню.
Суд вважав, що відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На вказане рішення адвокат Горбунова Катерина Олександрівна, яка діє від імені відповідача ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати це рішення в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00грн та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди в сумі 30 000,00грн. При цьому вона послалася на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Зокрема вказала, що суд не надав відповіді на аргументи відповідача, якими останній спростовував позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Зокрема, вказуючи, що на момент ДТП в салоні транспортного засобу, перебували діти Позивача 2, які отримали тілесні ушкодження, які утворитися в результаті ударів від виступаючих предметів в середині салону автомобіля в умовах ДТП, в результаті чого, як вказав Позивач 2, діти відчували сильний біль в області голови, головокружіння, нудоту, тривогу, тим не менше до медичного закладу в день пригоди батьки відмовилися звертатися і позивачем не надано жодного медичного документу, який би за своєю юридичною природою мав здатність підтвердити отримання Позивачем 2 та/або дітьми, які перебували в автомобілі, будь-яких травм, внаслідок зіткнення транспортних засобів.
Також зазначила, що Позивач 2 не надав жодних доказів (наприклад епікризи, медичні висновки, висновок психолога, психотерапевта або психіатра) на підтвердження того, що, як він вказує, пізніше діти були оглянуті сімейним лікарем, з рекомендацією щодо спостереження за їх станом здоров`я; у дівчат деякий час були синці в області голови та обличчя, колінних суглобів; також, діти отримали психологічний стрес, виникла боязнь пересування автотранспортом. 
Також вказала, що суд не прийняв до уваги того, що за твердженням Позивача 2 негативні емоції і переживання після дорожньо-транспортної пригоди призвели до порушення сну, у той же час, Позивач 2 не зазначає про період порушення сну, його характер, взаємопов`язаність із дорожньо-транспортною пригодою, а також на підтвердження вказаних обставин, не надає жодного доказу, як-то доказів звернення за медичною допомогою, призначення медичних препаратів, їх придбання тощо.
Також зазначила, що поза увагою суду залишилося те, що у Позивача 2 відсутнє право власності на автомобіль, яке він здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, тобто, може володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, відтак слід відповідним чином сприймати його твердження про те, що через пошкодження автомобіля, він і дружина не могла відвозити дітей до навчальних закладів, репетиторів, а матір (Позивач 1) до медичних і інших установ. 
Також вказала, що суд не врахував того, що Позивач 2 не надав доказів на підтвердження того, що внаслідок ДТП він змушений був витрачати час для пошуку хорошого майстра для ремонту автомобіля, додаткові кошти для ремонту автомобіля, що призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу. 
Також зазначила, що суд не прийняв до уваги того, що оскільки Позивачем 2 визначено завдану йому та двом дітям моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн, а саме по 10 000,00 грн кожному, тобто визначено до стягнення на користь малолітньої ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент звернення з позовом - 12 років) та неповнолітньої ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент звернення з позовом - 17 років) осіб моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн на кожну, відповідно, означені особи повинні мати статус сторони по справі, а Позивач 2 має бути визначений в якості особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах таких осіб. Однак, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є учасниками справи, не є сторонами справи, як-то передбачено вимогами ЦПК України, відповідно, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь означених осіб моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн (на кожну) є неможливим. До того ж, вказала, із свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що батьком вказаної особи є ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_8 , а отже, Позивач 2 не є батьком ОСОБА_5 , докази про те, що Позивач 2 є усиновлювачем, опікуном чи іншою особою, визначеною законом, відсутні, відповідно, Позивач 2 не є та не може бути ані законним представником ОСОБА_5 , ані її адвокатом, відтак, не має повноважень на представлення її інтересів.
Також вказала, що поза увагою суду залишилось те, що у розумінні пункту 1.3 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 1 липня 2004 року за № 1961-IV, Позивач 2 не є потерпілим, оскільки останньому дорожньо-транспортною пригодою не завдано жодного ушкодженням здоров`я, відповідно, Позивач 2 не може претендувати на компенсацію моральної шкоди. Водночас, зазначила, Позивач 2 не має підстав для відшкодування моральної шкоди, у розумінні статей 23, 1167 ЦК України, оскільки моральна шкода не презюмується, тобто факт наявності моральної шкоди та її розмір не встановлюються автоматично, а потребують доказування Позивачем 2 у судовому процесі, а отже, Позивач 2 має довести, що зазнав душевних чи фізичних страждань внаслідок протиправних дій, а також надати докази для визначення розміру компенсації, виходячи з характеру страждань та інших обставин справи, чого Позивачем 2 не зроблено.

Отже, рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині вирішення вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00грн і не оскаржується в частині вирішення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

Справу було призначено до апеляційного розгляду на 12.01.2026 року о 08-30 годині, однак учасники справи, які до суду не з`явилися й про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. У зв`язку з цим апеляційний суд вважає причину неявки в судове засідання вказаних осіб неповажною, вважає, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляду справи, а тому ухвалив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на наступних підставах.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

30.11.2021 о 07:50 год. у місті Херсоні по Береславському шосе, 22, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Suzuki Gran Vitara, д.н. НОМЕР_1 , під керування водія ОСОБА_3 і MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , Renault Sandero, д.н. НОМЕР_3 . В результаті ДТП транспортний засіб MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована в ТДВ "СК "ОБЕРІГ", що підтверджується страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №205926299 від 17.09.2021, термін дії з 17.09.2012 до 16.09.2022. Договір укладено з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої третім особам у наслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Suzuki Gran Vitara, д.н. НОМЕР_1 .

Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 по справі №766/25870/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу.

Зазначеним судовим рішенням, яке набрало законної сили 25.01.2022, встановлено вину ОСОБА_3 в дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 30.11.2021 о 07:50 год. у місті Херсоні по Береславському шосе, 22, за участю пошкоджених транспортних засобів.

06.12.2021 ОСОБА_2 на адресу ТДВ "Страхова група "ОБЕРІГ" та ОСОБА_9 направлено виклик для участі в проведенні огляду пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля, в якому заявник повідомляв страховика та відповідача про дату та місце проведення огляду транспортного засобу MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , який мав відбутися 09.12.2021 о 10:00 год. за адресою м. Херсон, вул. 7 Текстильна, 13. Направлення виклику на адресу страховика підтверджується описом вкладення у цінний лист, поштовою накладною із номером 7304200890919 та фіскальним чеком на суму 50 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку №АВє-474 від 17.12.2021, здійсненого за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 за №142/5/2092, вартість відновлюваного ремонту MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 внаслідок пошкодження в результаті ДТП, що мала місце 30.11.2021, складає 141 424,28 грн; вартість матеріального збитку унаслідок ДТП в цінах станом на час завершення виконання дослідження становить 63 131,52 грн.

Згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 батьками дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 батьками дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 

Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України ("Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки"): 
--- джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (частина 1); 
--- шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2).

Згідно з п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України ("Відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки") шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату, а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом.

Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Апеляційний суд враховує, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Згідно зі ст.6 Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин та втратив чинність з 01.01.2025 року, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. 

Відповідно до підпункту 33.1.4. пункту 33.1. ст.33 вказаного Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше 3-х робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. 

За пунктом 34.2. ст.34 вказаного Закону № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 

Згідно з пунктом 34.3. ст.34 вказаного Закону № 1961-IV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). 

Відповідно до пункту 34.4. ст.34 вказаного Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. 

Відповідно до положень ст.ст.9, 22-31, 35, 36 вказаного Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 ст.35). Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначені вище норми матеріального права, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. 

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або вказаним Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 вказаного Закону № 1961-IV). 

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс18, а також у пізніше прийнятих постановах Верховного Суду, зокрема від 30.10.2019 року у справі №369/8675/16-ц та від 11 грудня 2019 року в справі №286/1643/18 та інших. 

З 01 січня 2025 року введено в дію, крім деяких положень, а набрав чинності з 20.06.2024 року Закон України від 21.05.2024 року № 3720-IX "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди

Задовольняючи частково вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що постанова Херсонського міського суду Херсонської області від 13.01.2022 року у справі №766/25870/21, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, має у справі, що розглядається, преюдиційне значення. А отже обставини щодо винуватих дій водія автомобіля Suzuki Gran Vitara, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинених 30.11.2021 року о 07-55 год. в м. Херсоні по Бериславському шосе, 22, в результаті яких був пошкоджений автомобіль MITSUBISHI L200, д.н. НОМЕР_5 , який належить позивачці ОСОБА_1 , є встановленими і доказуванню в даній справі не підлягають. Також суд виходив з того, що розмір відновлюваного ремонту та матеріального збитку встановлений висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку №АВє-474 від 17.12.2021, які складають 141 424,28 грн та 63 131,52 грн відповідно. Також суд виходив з того, що Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "ОБЕРІГ" сплатило позивачці ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 61 131,52 грн, з урахуванням франшизи у розмірі 2 000,00 грн, про що зазначено нею в клопотанні про закриття провадження у справі в частині вимог до страховика. Також суд враховував, що розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 склав 61 131,52 грн, а тому позивачці ОСОБА_1 залишилася некомпенсованою шкода внаслідок пошкодження автомобіля у розмірі 78 292,76 грн та франшиза у розмірі 2 000,00 грн. Як наслідок, вказав суд, некомпенсовані збитки в розмірі 80 292,76 грн (78 292,76 грн + 2 000,00 грн (франшиза)) мають бути компенсовані особою, що відповідальна за їх завдання. Відмовляючи в задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат суми коштів в розмірі 2 480,00 грн за проведення автотоварозначого дослідження, суд виходив з недоведеності вказаної вимоги.

В цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Суд апеляційної інстанції враховує, що Позивачем 2 визначено завдану йому та двом дітям моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн, а саме по 10 000,00 грн кожному, тобто визначено до стягнення на свою користь 10 000 грн, а також на користь малолітньої ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент звернення з позовом - 12 років) та неповнолітньої ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент звернення з позовом - 17 років) осіб моральну шкоду у розмірі по 10 000,00 грн на кожну.

Тобто, як правильно зазначено в апеляційній скарзі, вказані особи повинні мати статус сторони по справі, а Позивач 2 має бути визначений в якості особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах таких осіб. 

Однак, у цій справі, і про це також обґрунтовано вказано у скарзі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не є учасниками справи, не є сторонами справи, як-то передбачено вимогами ЦПК України, а тому, як вважає апеляційний суд, є первісно незаконною вимога про стягнення моральної шкоди, яка визначена кільком особам, на користь однієї особи. До того ж ОСОБА_5 на день ухвалення оскаржуваного рішення вже є повнолітньою особою, яка за ст.47 ЦПК України має цивільну процесуальну дієздатність. 

З причин зазначеного, як правильно вказано у скарзі, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 20 000 грн, яка завдана означеним особам (на кожну по 10 000 грн), не відповідає вимогам ЦПК України щодо складу учасників справи, є неможливим.

Крім того, як обґрунтовано зазначено у скарзі, із Свідоцтва про народження ОСОБА_5 вбачається, що батьком вказаної особи є ОСОБА_7 , а матір`ю - ОСОБА_8 , а отже, Позивач 2 не є батьком ОСОБА_5 , а докази про те, що Позивач 2 є усиновлювачем, опікуном чи іншою особою, визначеною законом, відсутні. Як наслідок, Позивач 2 не є та не може бути ані законним представником ОСОБА_5, ані її адвокатом, відтак, не має повноважень на представлення її інтересів. 

Щодо вимог Позивача 2 ОСОБА_2 про стягнення на свою користь на відшкодування завданої йому моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, то в цій частині суд першої інстанції повно, всебічно дослідив обставини справи та дав належну оцінку зібраним доказам по справі, врахував те, що пошкодження майна спричинило його користувачу моральні страждання, порушило звичний уклад життя та мало наслідком докладання додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, врахував те, що визначений Позивачем 2 розмір моральної шкоди на свою користь у сумі 10 000,00 грн є розумним, достатнім і співмірним, а тому прийшов до вірного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. 

При цьому суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п.5 постанови від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (про необхідність при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди виходити з засад розумності, виваженості та справедливості), слід погодитися з рішенням суду першої інстанції відносно задоволення позову в частині відшкодування завданої ОСОБА_2 моральної шкоди. 

Щодо доводів апеляційної скарги

Інші доводи апеляційної скарги адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3 , не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належним доказами та висновків суду не спростовують. 
Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на неврахування судом того, що позивачем ОСОБА_2 не доведено належними доказами завдання йому моральної шкоди у розумінні статей 23, 1167 ЦК України, не доведено, що він зазнав душевних чи фізичних страждань внаслідок протиправних дій, а також не надав доказів для визначення розміру компенсації, виходячи з характеру страждань та інших обставин справи.
При цьому суд апеляційної інстанції враховує те, що, як вже зазначено, пошкодження майна спричинило його користувачу ОСОБА_2 моральні страждання, порушило його звичний уклад життя та мало наслідком докладання додаткових зусиль для відновлення пошкодженого майна, а також те, що визначений Позивачем 2 ОСОБА_2 розмір моральної шкоди на свою користь у сумі 10 000,00 грн є розумним, достатнім і співмірним.

Висновки суду апеляційної інстанції

Таким чином, апеляційну скаргу адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, яка діє від імені ОСОБА_3 , слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції, на підставі ч.1 ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, слід змінити в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн, зменшивши розмір стягнутої суми з 30 000 грн до 10 000 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України: 
--- судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1); 
--- інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2).

Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди до відповідача ОСОБА_3 (30 000 грн) в результаті апеляційного перегляду справи задоволено на 33,33% (10 000 грн х 100 : 30 000 грн). Відтак, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати у зв`язку зі сплатою 992,40 грн судового збору за подання позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 330,76 грн (992,40 грн х 33,33%).

Таким чином, оскаржуване рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судового збору 992,40 грн слід змінити, зменшивши розмір відшкодування судового збору з 992,40 грн до 330,76 грн. 

Керуючись ст.367, п.п.1, 2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Горбунової Катерини Олександрівни, діючої від імені ОСОБА_3 , задовольнити частково. 

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 листопада 2025 року змінити:
--- в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000,00 грн, зменшивши розмір стягнутої суми з 30 000 грн до 10 000 грн (до десяти тисяч гривень);
--- в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування судового збору 992,40 грн, зменшивши розмір відшкодування судового збору з 992,40 грн до 330,76 грн (триста тридцять гривень 76 коп.).

В решті це рішення в апеляційному порядку не переглядалось як таке, що не оскаржувалось. 

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Дата складення повної постанови - 12 січня 2026 року

Головуючий    _ _ _ _ _ _ _ _ _ В.В. Майданік

Судді:     _ _ _ _ _ _ _ _ _   Л.П. Воронцова

_ _ _ _ _ _ _ _ _   І.В. Склярська