Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
04 лютого 2026 року справа №520/27898/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді - Ніколаєвої Ольги Вікторівни,
за участю секретаря судового засідання - Гончаренко Валерії Олегівни,
представника позивача - Юрасової Наталі Сергіївни,
представника відповідача - Колотілової Наталі Володимирівни,
третьої особи - не з`явилася, 
розглянувши у порядку загального позовного судового провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "САТУРНІЯ" до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу - Марюхніч Жанни Евгенівни, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «САТУРНІЯ» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2003/7 від 16.09.2025 "Про відмову в задоволенні скарги";
- зобов`язати Міністерство юстиції України розглянути скаргу ТОВ "САТУРНІЯ" від 11.08.2025 з додатковими поясненнями до неї від 22.08.2025, з урахуванням висновків суду.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує допущеними відповідачем порушеннями норм законодавства, які призвели до прийняття протиправного наказу, який підлягає скасуванню.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи у адміністративній справі.
Представник відповідача 03.11.2025 за допомогою системи «Електронний суд» подав клопотання про розгляд даної справи у порядку загального провадження, вмотивовану складністю справи та тим, що розгляд даної справи за правилами загального позовного провадження має вирішальне значення для повного і всебічного встановлення всіх обставин даної справи. Також представником відповідача подано клопотання про залучення третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу - Марюхніч Жанни Евгенівни.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 задоволено клопотання представника відповідача, постановлено залучити до участі у справі №520/27898/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Марюхніч Жанну Евгенівну (вул.Чигирина Юлія, 13, м. Хакрів, 61050). 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у адміністративній справі №520/27898/25 - задоволено. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Від відповідача 07.11.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, з підстав, зазначених у позовній заяві.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, зазначила, що оскаржуваний наказ прийнятий на законних підставах та скасуванню не підлягає.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, та підтверджено сторонами під час розгляду даної справи, ТОВ «САТУРНІЯ» згідно редакції Статуту від 19.12.2017 зареєстровано з двома учасниками: ОСОБА_1 (частка 50%) та ОСОБА_2 (частка 50%). Директором товариства від дня його заснування призначено ОСОБА_1 . 
Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу - Марюхніч Жанною Євгенівною, 17.04.2025 проведено реєстраційну дію №1004801070004071701 щодо позивача, а саме: "Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи". Внаслідок цієї реєстраційної дії відбулася зміна складу засновників (учасників) юридичної особи, а саме - заміна учасника громадянина ОСОБА_2 на громадянина ОСОБА_3 . Також 23.04.2025 нотаріусом проведена похідна реєстраційна дія №1004807770005071701 "виправлення помилок".
Про вказані реєстраційні дії директор та учасник ТОВ «САТУРНІЯ» - ОСОБА_1 , дізналася 01.07.2025, отримавши витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Як стверджував представник позивача під час судового засідання, ТОВ «САТУРНІЯ» не було офіційно поінформоване про зміну складу учасників ні колишнім учасником ОСОБА_2 , ні новим учасником - ОСОБА_3 . 
Вважаючи свої права порушеними та з метою їх захисту, 11.08.2025 позивачем подано до Міністерства юстиції України скаргу на незаконні дії нотаріуса, яка зареєстрована відповідачем за №СК-3136-25, з вимогами визнати вчиненими з порушенням Закону та анулювати зазначені реєстраційні дії та анулювати доступ нотаріусу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідач 15.08.2025 у відповіді №117076/СК від 15.08.2025 повідомив позивача про запланований розгляд скарги 01.09.2025. Позивач, скориставшись правом подавати письмові пояснення по суті скарги на адресу електронної пошти відповідача, 22.08.2025 подав додаткові пояснення до скарги та долучив до них документи, отримані від Департаменту реєстрації вже після подання первинної скарги.
За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України, на підставі висновку центральної Колегії від 01.09.2025, видало наказ від 16.09.2025 № 2003/7 «Про відмову в задоволенні скарги», оскільки, на думку відповідача, у приватного нотаріуса Марюхніч Ж.Є. були відсутні правові підстави для відмови у державній реєстрації та вчиненні реєстраційної дії щодо нового учасника ТОВ "САТУРНІЯ", отже, рішення, прийняті приватним нотаріусом Марюхніч Ж.Є., відповідають законодавству у сфері державної реєстрації.
Вважаючи оскаржуваний наказ протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, позивач для захисту своїх прав звернувся із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що її право, свобода або законний інтерес порушено, не визнано або оспорюється рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
У статті 4 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Також згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зміст позовних вимог - це вимоги позивача (предмет позову). Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів.
Іншими словами зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову.
За змістом зазначеної норми це право суд може здійснити за результатом розгляду справи за наявності на це підстав. Тобто процесуальний закон надає право (не обов`язок) суду вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів.
Суд не наділений повноваженнями визначати спосіб захисту порушеного права на стадії відкриття провадження, оскільки саме позивач наділений правом на звернення та обов`язком визначення способу захисту.
В адміністративному процесі відсутність порушення прав позивача є правовою підставою для відмови у позові, оскільки метою судочинства є захист реально порушених прав, свобод чи інтересів, а не теоретичних. Суд оцінює, чи було втручання у права (наприклад, з боку суб`єкта владних повноважень) обґрунтованим та законним.
Суд зазначає, що звертаючись до суду позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача є самостійною правовою підставою для відмови у позові в адміністративному судочинстві. Суд перевіряє факт порушення; якщо права не порушені, судова оцінка способу захисту чи суті спору не проводиться. Позов має захищати реальне порушення, а не теоретичне.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є правовою підставою для відмови у задоволенні такого позову.
У свою чергу, суд перевіривши доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги позивача, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, зазначає наступне.
У справі, що розглядається, позивач звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування наявності порушеного права (інтересу) позивач зазначив про те, що проведення реєстраційної дії, а саме - зміна складу засновників (учасників) юридичної особи, внаслідок якої частку громадянина ОСОБА_2 відчужено на користь громадянина ОСОБА_3 , відбулася за відсутності у пакеті поданих документів обов`язкового документу щодо структури власності товариства, передбаченої ч.5 ст.17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (надалі - Закон про реєстрацію), що, на його думку, є безумовною підставою для відмови у відповідних реєстраційних діях згідно з п. 4 ч. 1 ст. 28 вказаного Закону, вказує на відсутність волевиявлення та інформування директора і другого учасника товариства про відчуження частки, що вказує на умисне приховування самого факту відчуження частки та зміни учасника товариства, а відтак вважає, що наказ від 16.09.2025 № 2003/7 “Про відмову в задоволенні скарги” є протиправним та підлягає скасуванню.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржувані в наказі дії нотаріуса фактично стосувались прав громадянки ОСОБА_1 , яка є другим учасником, має 50% частки у статутному капіталі ТОВ “САТУРНІЯ”, та директором товариства від дня його заснування.
Суд зазначає, що позивач не довів наявності у нього порушеного права у даному судовому процесі, оскільки безпосередньо права товариства чи його законні інтереси відповідачем не порушено, скаргу розглянуто у межах законодавчо встановленої процедури. Фактично позивач виражає незгоду із вчиненими приватним нотаріусом реєстраційними діями, що призвели до реєстрації зміни складу учасників товариства.
При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи та законні інтереси.
Приписами частини 1 статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Наведені процесуальні норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 КАС України, якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає правових підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Якщо ж порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень фактично є способом захисту цивільних прав та інтересів.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 3 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) передбачено, що Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів. Отже, спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними і мають розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України.
Відтак, якщо позивач виражає незгоду із прийнятим приватним нотаріусом рішенням про вчинення реєстраційних дій щодо внесення змін до установчих документів юридичної особи в частині зміни складу учасників, то він не позбавлений права звернення до суду із відповідним позовом, водночас таке звернення не є обумовленим необхідністю захисту права позивача у сфері публічно-правових відносин, а отже і у порядку адміністративного судочинства.
У межах даного публічно-правового спору позивач не довів порушення його прав прийняттям відповідачем оскаржуваним наказом, а приватно-правовий інтерес, у випадку порушення прав позивача, не може бути захищений адміністративним судом, позаяк потребує встановлення відмінного кола обставин, які не охоплюються частиною 2 статті 2 КАС України.
Водночас позивач наділений законодавчим правом звернення до суду за правилами господарського судочинства для захисту своїх приватноправових інтересів.
При цьому слід мати на увазі, що вичерпний перелік способів захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю, міститься у Законі України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. У разі, якщо позивач прагне відновити склад учасників товариства, який існував до стверджуваного порушення його прав або інтересів, ним має бути враховано, що відповідачами за таким позовом є й особи - учасники товариства (як попередні, так і ті, що набули прав учасників), які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновків про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки, позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню питання про його розподіл суд не вирішує.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "САТУРНІЯ" (вулиця Чутівська, будинок 6, місто Харків, Харківський район, Харківська область, 61177, код ЄДРПОУ: 41040673) до Міністерства юстиції України (вулиця Городецького архітектора, будинок 13, місто Київ, 01001, код ЄДРПОУ: 00015622), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу - Марюхніч Жанни Евгенівни (вулиця Чигирина Юлія, 13, місто Харків, 61050) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення виготовлено 11.02.2026.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА