Справа № 190/2156/25
Провадження №2/190/66/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року  м.П”ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області
в складі головуючого судді  Фирси Ю.В.,
за участю секретаря   Гук С.Р.,
позивача     ОСОБА_1 ,
третьої особи     ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, третя особа Ерастівська дослідна станція Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру після реконструкції,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області про визнання права власності на квартиру після реконструкції.
В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що йому на підставі договору купівлі-продажу від 21 листопада 2009 року належить квартира  АДРЕСА_1 . У 2009 році він почав самочинно проводити реконструкцію квартири, а саме: добудував додатково кухню 18 кв.м. та два коридори, що разом складають 8,9 кв.м, а потім у 2010 році ще веранду на 13.1 кв.м. Загальна площа прибудов склала приблизно 31,8 кв.м. Таким чином, після реконструкції квартири, збільшилась загальна площа квартири та складає 82,8 кв., а житлова площа 32,7 кв.м. (залишилась без збільшення). Дозвіл на проведення реконструкції відповідно до вимог законодавства, не отримав, оскільки, з роз`яснень посадових осіб виконавчого комітету Вишнівської селищної ради Дніпропетровської області, дізнався, що земельна ділянка, на якій розташована його квартира знаходиться у державній власності та земельна ділянка з кадастровим № 1224583000:02:001:0073 належить на праві постійного користування Ерастівської дослідної станції Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України.
08 липня 2025 року звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з метою проведення реєстраційних дій та узаконення квартири після реконструкції та отримав копію рішення №79812194 про зупинення розгляду заяви, у зв`язку з відсутністю документа про прийняття квартири в експлуатацію. Протягом строку, на який було зупинено розгляд заяви намагався заповнити декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, проте при заповнені виникає необхідність зазначити належність земельної ділянки з відповідним цільовим призначенням кадастровий номер. Проте земельна ділянка на якій знаходить його квартира має цільове призначення для дослідних і навчальних цілей. Таким чином, відсутня можливість заповнити Декларацію та направити її відповідному органу. 18.08.2025 року у зв`язку з ненаданням державному реєстратору документа про прийняття об`єкта в експлуатацію отримав рішення про відмову в проведення реєстраційних дій. Таким чином, він не має можливості підтвердити та зареєструвати своє право власності у інший  спосіб, окрім як набути право власності на квартиру після реконструкції лише в судовому порядку. 
У зв`язку з вищевикладеним, просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 82,8 кв.м., житловою площею 32,7 кв. м., після проведеної реконструкції.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просив їх задовольнити.
Відповідач Вишнівська селищна рада Кам`янського району Дніпропетровської області свого представника в судове засідання не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника /а.с.62/.
Третя особа Ерастівська дослідна станція Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України свого представника не направили, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили.
Третя особа ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Позивачу ОСОБА_4 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 51,0 кв.м., житловою площею 32,7 кв.м., кількість кімнат - одна, квартира розташована на 1 поверсі 1 поверхового будинку, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26276007 від 01.06.2020 року.
Згідно копії довідки ДП КП «Кам`янське районе бюро технічної інвентаризації» №158 від 14.06.2024 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2009 року (зареєстровано БТІ в кн..н №5, стор. 13, р. запис 431).
Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №333 від 07.10.2025 року, за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
03 червня 2024 року ДП КП «Кам`янське районе бюро технічної інвентаризації» виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , інвентаризаційна справа №030624, Р№ ТІ01:2139-5025-2803-8496, у складі об`єкта нерухомого майна наявні веранда -13,1 кв.м, парадна- 6,5 кв.м., кухня- 18,0 кв.м, котельня – 2,4 кв.м., передпокій – 5,1 кв.м., комора – 5,0 кв.м., житлова -7,7 кв.м., житлова- 9,8 кв.м., житлова- 15,2 кв.м. Загальна площа 82,8 кв.м., житлова площа – 32,7 кв.м.
З Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва №030624 від 03.06.2024 року слідує, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 має загальну площу 82,8 кв.м., житлову площу 32,7 кв.м., нежитлова площу 50,1 кв.м..
Відповідно до інформації про земельну ділянку - земельна ділянка площею 18,0035 га, кадастровий номер №1224583000:02:001:0073 знаходиться у державній власності, призначення 01.09. для дослідних і навчальних цілей.
Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-0001761112025 від 03.09.2025 року, земельна ділянка кадастровий номер№1224583000:02:001:0073 площею 18,0035 га розташована Дніпропетровська область, П`ятихатський район, Лозуватська сільська рада, категорія земель – землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення - 01.09. Для дослідних і навчальних цілей, нормативна грошова оцінка 632919,45 грн..
Відповідно до відомостей про право власності/право постійного користування згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер №1224583000:02:001:0073 площею 18,0035 га перебуває на праві постійного користування у Ерастівській дослідній станції Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України.
Згідно з копією рішення Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області №1274-54/VІІ від 18.12.2019 року позивачу ОСОБА_1 відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) код КВЦПЗ-02.01, приблизною площею 0,09 га, яка розташована в АДРЕСА_2 на території Вишнівської селищної ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, у зв`язку з тим, що земельна ділянка на якій розташована квартира перебуває у державній власності та входить у Державний акт на право постійного користування землею Ерастівської дослідної станції.
08 липня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Бугай Д.Р. винесене рішення №78912194 про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з відсутністю документа про прийняття квартири в експлуатацію.
18 серпня 2025 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Бугай Д.Р. після завершення строку на усунення недоліків, винесене рішення №80412349 про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 щодо проведення державної реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з відсутністю документа про прийняття квартири в експлуатацію.
На лист ОСОБА_1 від 24.01.2020 року щодо надання дозволу на поділ земельної ділянки за кадастровим номером № 1224583000:02:001:0073, Державна установа Інститут сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України повідомили, що надання запитуваного дозволу не входить до компетенції адміністрації Інституту та Ерастівської дослідної станції, а є виключно прерогативою Національної академії аграрних наук України.
Згідно листа Департамент сервісних послуг Державної інспекції архітектури та містобудування України від 25.09.2025 року позивачу ОСОБА_1 роз`яснено, що ДІАМ не повноважна розглядати документи, достеменно не володіючи всіма обставинами, що мають місце в дійсності, крім випадку розгляду головним інспектором будівельного нагляду документів, поданих заявником у встановленому законодавством порядку для отримання адміністративних та інших визначених Законом послуг у сфері будівництва. 
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.
У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.
Право власника на забудову земельної ділянки здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України).
Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
У силу спеціального застереження, наведеного в частині другій статті 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
У пункті 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).
Разом з цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК України), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це право не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК України).
Виходячи зі змісту статей 331, 376 ЦК України, правовою підставою визнання судом права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на підставі частини п`ятої статті 376 ЦК України може бути встановлення судом відповідності такого об`єкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам лише у разі, якщо визнання права власності на самочинно збудоване майно не порушує права інших осіб.
Доказів такої відповідності позивач суду не надав.
За загальними правилами кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.
Тому, вирішуючи справу за позовом землекористувача земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити всі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та правил істотними; чи не будуть порушуватися визнанням права власності на самочинне будівництво у судовому порядку права інших осіб.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.
Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у чітко встановленому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.
При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 26, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону).
Частиною другою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено заборону на виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок (пункт 5 частина п`ята стаття 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).
Частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівельної діяльності» передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію забороняється.
Аналогічна норма закріплена пунктом 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 червня 2011 року № 461.
Отже, відсутність дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проєкта (будівельного паспорта) або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.
Не може бути застосовано правила статті 376 ЦК України при вирішенні справ, зокрема за позовами про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо) (п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)»).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснив будівництво кухні 18 кв.м., двох коридорів, що разом складають 8,9 кв.м та веранди площею 13.1 кв.м. на земельній ділянці, що знаходиться у державній власності,  без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи: дозволу на будівництво (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), проекту (будівельного паспорта), суд приходить до висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 376 ЦК України, для визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва. 
Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Вишнівської селищної ради Кам`янського району Дніпропетровської області, третя особа Ерастівська дослідна станція Державної установи інституту зернових культур Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру після реконструкції- відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 23 січня 2026 року.

Головуючий суддя      Ю.В. Фирса