Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/7351/25
Номер провадження2/711/173/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді: Казидуб О.Г.
секретаря судового засідання: Шульга А.В.
за участю:
представника позивача – адвоката: Соколишина Л.Б.
представника відповідача-адвоката: Кучер Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат понесених на поховання,-
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Соколишина Леся Богданівна, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), позивача ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про відшкодування витрат понесених на поховання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 серпня 2007 року між дочкою ОСОБА_1 та рідною сестрою ОСОБА_3 – ОСОБА_4 та відповідачем укладено шлюб.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2025 року шлюб між сторонами розірвано. У період набрання рішенням про розірвання шлюбу законної сили ОСОБА_5 померла, в зв`язку з чим шлюб припинено з дня смерті.
Так, згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в звязку з чим за заявою позивача ОСОБА_1 про прийняття спадщини, як спадкоємця першої черги, було відкрито спадкову справу. Оскільки, ОСОБА_3 не є спадкоємцем 1 черги відповідно нею заява до нотаріуса про прийняття спадщини не подавалася.
Відповідач також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, таким чином прийняв її.
Свідоцтва про право на спадкове майно на даний час нотаріусом не видавалися, оскільки, між спадкоємцями тривають судові спори.
Після смерті ОСОБА_5 позивач ОСОБА_1 та позивач ОСОБА_3 замовили та оплатили ряд ритуальних послуг та атрибутів, традиційних для вказаних подій, а саме, поховання померлої, поминальний обід, встановлення пам`ятника та надгробної плити, столика та скамейки, оградки, поминальний обід на річницю від дня смерті ОСОБА_5 .
Вказує, що ОСОБА_1 було здійснено наступні замовлення та зроблено такі витрати: виготовлення та встановлення пам`ятника з атрибутами на суму 35026 грн. 00 коп.; виготовлення та встановлення постаменту з атрибутами на загальну суму 44300 грн. 00 коп.; поминальний обід у день поховання доньки 23307 грн. 23 коп.; поминальний обід на річницю з дня смерті доньки 16235 грн. 97 коп.
ОСОБА_3 було оплачено: оградку на загальну суму 4500 грн. 00 коп.; поховання з атрибутами на загальну суму 26216 грн. 50 коп.
Таким чином, загальна сума витрат понесених ОСОБА_1 на поховання та пов`язані з ним ритуальні послуги та атрибути складає 128769 грн. 20 коп., а ОСОБА_3 30716 грн. 50 коп.
Також, вказує, що ОСОБА_1 було оплачено поминальні обіди у день смерті доньки та у річницю з дати такої смерті.
Вказує, що позивачі намагалися врегулювати питання відшкодування відповідачем частини понесених ними витрат на поховання ОСОБА_5 , однак, відповідач відмовився здійснити таке відшкодування у позасудовому порядку.
Оскільки, ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги, як і відповідач, відповідно вона просить стягнути з відповідача лише половину понесених нею витрат на поховання її доньки, що складає 128769 грн. 20 коп./2=64384 грн. 60 коп.
ОСОБА_3 не подавала заяву про прийняття спадщини, відповідно може претендувати на стягнення понесених нею витрат на поховання спадкодавця із спадкоємців у повному обсязі, в рівних частинах.
Вказує, що ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги, у позасудовому порядку відшкодувала ОСОБА_3 половину понесених нею витрат на поховання сестри. Відповідно, ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача лише половину понесених нею витрат, що складає 30716 грн. 50 коп./2+15358 грн. 25 коп.
Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , що складає 64384 грн. 60 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , що скаладає 15358 грн. 25 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1211 грн. 20 коп. судового збору, сплаченого нею при подачі позову та 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
13 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.
25 вересня 2025 року адвокат Кучер Юлія Вікторівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , через канцелярію суду надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що між сторонами тривалий час наявні конфліктні відносини, в зв`язку з чим, відповідач був позбавлений можливості спільно з позивачами здійснити поховання померлої дружини та бути присутнім під час її поховання. Відповідачем самостійно і окремо від позивачів було організовано поминальний обід в день поховання дружини.
Позивачі не зверталися до відповідача з проханням прийняти участь у витратах на поховання ОСОБА_5 , не узгоджували необхідність та доцільність вчинених позивачами дій, замовлень, їх обсяг та їх вартість.
Крм того, позивачами було отримано від Пенсійного фонду України допомогу на поховання ОСОБА_5 .
Після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини, як спадкоємці першої черги, звернулися ОСОБА_1 та відповідач, на підставі яких приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Зуєвою Н.В. 20.08.2022 року заведено спадкову справу № 69599401 (номер у нотаріуса).
На теперішній час в провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває справа № 711/7895/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Зуєва Наталія Василівна про усунення від права на спадкування, рішення ще не прийнято, свідоцтва про право на спадщину не видані.
Відносно витрат на виготовлення та встановлення пам`ятника з атрибутами на суму 35026 грн. 00 коп., зазначає наступне
Позивачі не надали жодного доказу того, що пам`ятник для померлої дійсно був виготовлений, встановлений на її могилу та зареєстрований у книзі обліку намогильних споруд відповідно до статті 25 ЗУ «Про поховання та похоронну справу». Витрати на поховання мають відшкодовуватися лише тоді, коли доведено, що такі витрати призвели до реального надання послуг, купівлі чи виготовлення товарів, пов`язаних з похованням особи. Разом із замовленням № 195 суду не надана жодна технічна документація щодо пам`ятника. Без цієї документації неможливо визначити чи є розумними витрати у загальному розмірі 35026 грн. 00 коп. та яка вартість пам`ятника та атрибутів окремо. Позивачі не надали будь-яких матеріалів, які дозволили б встановити зовнішній вигляд та характеристики пам`ятника і визначити розумність його вартості. Отже, у задоволенні даних вимог також слід відмовити.
Щодо витрат на проведення поминального обіду на суму 23207 грн. 23 коп. та 16235 грн. 97 коп. зазначає, що витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відноситься до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців, на підставі ст. 1232 ЦК України.
Щодо витрат в сумі 26216 грн. 50 коп. на організацію та проведення поховання згідно з договором-замовлення № 7100 зазначає, що дана вимога не може бути задоволена судом, оскільки, позивачем ОСОБА_3 як замовником згідно Договору-замовлення № 7100 зазначають, що дана вимога не може бути задоволена судом, оскільки, ОСОБА_3 як замовником згідно договору-замовлення № 7100 замовлено організацію та проведення поховання померлого ОСОБА_6 , який не є спадкоємцем відповідача, що відповідно унеможливлює стягнення з нього даних витрат.
Щодо витрат у сумі 4500 грн. 00 коп., які понесла ОСОБА_3 в зв`язку з виготовленням огорожі зазначають, що дана вимога не може бути задоволена судом, оскільки, такі витрати не відносяться до витрат, пов`язаних з похованням. Крім того, накладна б/н від 16 серпня 2022 року не містить жодних даних особи, яка виготовила огорожу та отримала кошти у сумі 4500 грн. 00 коп., відповідні дані витрати є не доведеними позивачами належними та допустимими доказами.
Позивачі є близькими родичами померлої, а саме, матір`ю та рідною сестрою, отже, вони входять до кола осіб, визначених ст. 11 ЗУ «Про поховання та похоронну справу», які здійснюють поховання померлого.
Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідача половини вартості ритуальних послуг та супутніх з цим витрат позивачів, які виключно на свій власний розсуд обирали послуги та визначали їх обсяг задоволенню не підлягають.
Позивачами не надано до суду жодного доказу, що зазначений ними розмір понесених витрат на поховання був необхідним та доцільним.
Просять суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат. Судові витрати покласти на позивачів.
30 вересня 2025 року ухвалою суду зобов`язано Головне УПФУ в Черкаській області надати інформацію.
08 жовтня 2025 року адвокат Соколишина Леся Богданівна, яка діє в інтересах позивачів, через канцелярію суду надала Відповідь на відзив, в якій зазначено, що витрати позивачів є розумними, поміркованими та справедливими. Про це свідчить як розмір понесених ними та заявлених до відшкодування витрат, так і з середні ціни на ритуальні послуги в державі.
Просить суд задовольнити позовні вимоги позивачів у повному обсязі.
20 жовтня 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Кучер Юлія Вікторівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , надала заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що відповідач заперечує стягнення з нього частин коштів, витрачених на поховання ОСОБА_5 , оскільки, такі витрати не були узгоджені між сторонами та понесені виключно за бажанням позивачів.Просить відмовити в задоволенні позову, судові витрати покласти на відповідачів.
14 січня 2026 року ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 в частині стягнення з ОСОБА_2 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , що складає 15358 грн. 25 коп. залишено без розгляду.
Адвокат Соколишина Леся Богданівна, яка діє в інтересах ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити.
Адвокат Кучер Юлія Вікторівна, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог в повному обсязі. Зазначила, що позивач не надала доказу того, що витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання у розмірі 23207 грн. 23 коп. та на річницю з дня смерті у розмірі 16235 грн. 97 коп. відносяться до витрат на поховання, обов`язок щодо відшкодування яких покладається на спадкоємців на підставі ст. 1232 ЦК України.
Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_5 .
26 липня 2022 року заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/2670/22 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який зареєстрований 04.08.2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 1158.
07 листопада 2022 року постановою Черкаського апеляційного суду рішення Придніпровського районного суд м. Черкаси від 26 липня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу залишено без змін.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Встановлено, що заповіту ОСОБА_5 не залишила, а тому, відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, має місце спадкування за законом.
Відповідно до Довідки Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу зуєвої Наталії Василівни № 108/01-16 від 22.11.2022, 20 серпня 2022 року нею була подана заява про прийняття спадщини після смерті її дочки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Як зазначає сторона позивача та не заперечувалося стороною відповідача, ОСОБА_2 також звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадкове майно на даний час нотаріусом не видавалися, оскільки, між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 тривають судові спори.
Таким чином, відповідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є позивач та відповідач по справі.
Статтею 1232 ЦК України визначено, що спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним з них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Такі витрати можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.
В судовому засіданні встановлено, що поховання ОСОБА_5 здійснювали ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Даний факт не оспорювався стороною відповідача в судовому засіданні.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 було здійснено наступні замовлення та зроблено такі витрати:
Виготовлення та встановлення пам`ятника з атрибутами на суму 35026 грн. 00 коп., що підтверджується Замовленням № 195 від 03.06.2023 у ФОП ОСОБА_8 та фіскальними чеками на суму 21026 грн. 00 коп. та на суму 14000 грн. 00 коп.
Виготовлення та встановлення постаменту з атрибутами на загальну суму 54300 грн. 00 коп., що підтверджується накладною від 06 червня 2023 року та фіскальними чеками на суму 25000 грн. 00 коп. та 29300 грн. 00 коп.
Поминальний обід у день поховання ОСОБА_5 на загальну суму 23207 грн. 23 коп., що підтверджується Чеком № 0000333935 від 16.08.2022 року.
Як вбачається з Повідомлення ФОП « ОСОБА_9 » від 06 серпня 2025 року, ОСОБА_1 замовляла та оплачувала поминальний обід 16 серпня 2022 року у корчмі «Тарас Бульба», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Поминальний обід на річницю з дня смерті ОСОБА_5 на загальну суму 16235 грн. 97 коп., що підтверджується Гостьовим рахунком (Замовлення № 330315 від 12.08.2023 року) корчми « ОСОБА_10 ».
Як вбачається з Повідомлення ФОП « ОСОБА_9 » від 06 серпня 2022 року, ОСОБА_1 замовляла та оплачувала поминальний обід 12 серпня 2023 року у корчмі «Тарас Бульба», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .
Таким чином, встановлено, що загальна сума витрат, понесених ОСОБА_1 , на поховання та пов`язані з ним ритуальні послуги та атрибути складає 128769 грн. 20 коп.
На думку суду, такі витрати є розумними, обґрунтованими, тому на підставі ст. 1232 ЦК України, ОСОБА_2 повинний відшкодувати ОСОБА_1 1/2 її витрат на поховання ОСОБА_5 .
Відносно витрат позивача на поминальний обід у день поховання доньки та на поминальний обід на річницю з дня смерті доньки, суд зазначає наступне.
На думку суду, такі витрати не є витратами на поховання у визначенні Закону України «Про поховання та похоронну справу», однак, відповідно до статті 7 ЦК України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин. Звичай може бути зафіксований у відповідному документі. Звичай, що суперечить договору або актам цивільного законодавства, у цивільних відносинах не застосовується.
На території України споконвіку існує звичай, коли поминають померлих. Зокрема, загальновідомим є те, що проводять поминальні обіди після, на дев`ятий, сороковий дні після смерті та річницю смерті, що пов`язано з християнськими традиціями.
Зазвичай поминальні обіди проводять родичі або близькі померлому люди. 
В даному випадку поминальний обід був проведений ОСОБА_1 
А тому, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , що складає 64384 грн. 60 коп.
Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009).
Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року).
Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з частинами першою-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). 
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). 
Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано:
Договір про надання професійної правничої допомоги від 04 серпня 2025 року , укладеного між адвокатом Соколишиною Лесею Богданівною та ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 2.1. Договору, адвокат зобов`язується надавати клієнтові професійну правничу допомогу щодо відшкодування витрат, понесених нею на поховання доньки ОСОБА_5 та інших пов`язаних з цим витрат (поминальні обіди, річні поминки) з інших спадкоємців.
Відповідно до п. 4.1. Договору, за послуги, визначені у цьому договорі клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар у розмірі 10000 грн. 00 коп.
Квитанцію до прибуткового касового ордера № 40 від 04 серпня 2025 року, відповідної до якої адвокатом Соколишиною Лесею Богданівною прийнято від ОСОБА_1 10000 грн. 00 коп. Підстава: договір про надання професійної правничої допомоги від 04 серпня 2025 року.
Ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 на підставі Договору про надання правничої допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги № б/н від 04 серпня 2025 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси адвокатом Соколишиною Лесею Богданівною.
Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК № 001337 адвоката Соколишиної Лесі Богданівни.
На думку суду, адвокатом Соколишиною Лесею Богданівною, в передбаченому ЦПК порядку, надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу.
У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд враховує, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат, не довели неспівмірність витрат позивача понесених на оплату правничої допомоги.
Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи принцип співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Відповідно до частини першої - третьої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані розглядом справи покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача; у разі відмови в позові – на позивача; у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.
Відповідач ОСОБА_2 є інвалідом 2 групи захворювання, а тому, від сплати судового збору звільнений.
А тому, суд вважає за необхідне повернути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп., сплаченого за Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4492545455.1 від 11.08.2025 в АТ КБ ПриватБанк.
На підставі вищевикладеного, керуючись 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування витрат понесених на поховання - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50% витрат, понесених нею на поховання спадкодавця ОСОБА_5 , що складає 64384 грн. 60 коп. та 10000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Повернути на користь ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України суму судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп., сплаченого за Квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4492545455.1 від 11.08.2025 в АТ КБ ПриватБанк.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 21 січня 2026 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий:	  	О.  Г.  Казидуб