ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року	Львів	Справа № 380/5838/24 пров. № А/857/13712/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді – Ніколіна В.В.,
суддів – Гінди О.М., Качмара В.Я.,
за участі секретаря судового засідання – Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року (суддя – Грень Н.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Львівській області (далі – ГУ ДПС у Львівській області області) у березні 2024 року звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просило про стягнення податкового боргу в сумі 117112,17 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у позивача наявний податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування, по військовому збору та штрафні санкції в сумі 117112,17 грн. Несплата відповідачем у встановлений законодавством строк узгодженої суми зумовила звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести постанову якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що єдиним допустимим доказом визначення розміру грошового зобов`язання платника податку нарахованого контролюючим органом є податкові повідомлення рішення, які не були досліджені судом. Також вказує на пропуск контролюючим органом строку звернення до суду.
Позивач подав суду відзив на апеляційну скаргу у якому він заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду без змін.
Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що Фізична особа ОСОБА_1 має податковий борг перед бюджетом, який складається із сум податкових зобов`язань по податку на доходи фізичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами рiчного декларування (11010500), вiйськовому збору, що сплачують фізичні особи за результатами рiчного декларування (11011001), штрафнi санкцiї за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обiгу готiвки та застосування РРО (21080900), адмiністративні штрафи та iншi санкцiї (надх.коштiв, контроль за справлянням яких закрiп. за ГУ ДПС (21081103), що складається із основного платежу, штрафних санкцій та пені.
Заборгованість згідно карток особових рахунків та довідки про заборгованість № 3389/5/13-01-13-10 від 13.03.2024 року станом на 05.03.2024 складає 117 112,17 гривень та виникла на підставі:
1. Податок на доходи фізичних осiб, що сплачується фізичними особами за результатами рiчного декларування (11010500) – 106 372,04 грн;
- Донараховано основного платежу за актом перевiрки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15341/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 74 327,55 грн.
- Донараховано штрафнi санкцiї за актом перевірки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15341/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 18 581,89 грн.
- Донараховано штрафнi санкцiї за актом перевірки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15347/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 340,00 грн.
- Нараховано пенi (ст129 ПКУ) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15341/13-01-24-09 на Акт про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 15104/13-01-24-09/2860210234 вiд 06.06.2023 – 13 122,60 грн.
2. Вiйськовий збір, що сплачують фізичні особи за результатами рiчного декларування (11011001) – 8 835,89 грн;
- Донараховано основного платежу за актом перевiрки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15342/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 6 193,87 грн.
- Донараховано штрафнi санкцiї за актом перевірки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15342/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 1 548,47 грн.
- Нараховано пенi (ст129 ПКУ) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'Р') № 15342/13-01-24-09 на Акт про результати перевірки з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства № 15104/13-01-24-09/2860210234 вiд 06.06.2023 – 1 093,55 грн.
3. Штрафнi санкцiї за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обiгу готiвки та застосування РРО (21080900) – 884,24 грн;
- Донараховано ШС (Ф.С) акт поточного року Рiшення про застосування штрафних (фiнансових) санкцiй форми "С" № 15384/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 884,24 грн.
4. Адмiністративні штрафи та iншi санкцiї (надх.коштiв, контроль за справлянням яких закрiп. за ГУ ДПС (21081103) – 1 020,00 грн;
- Донараховано штрафнi санкцiї за актом перевірки (поточний рiк) Податкове повiдомлення-рiшення (форма 'ПС') № 15344/13-01-24-09 вiд 30.06.2023 – 1020,00 грн.
Станом на 05.03.2024 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 117112,17 грн, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків від 13.03.2024 №3389/5/13-01-13-10.
На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України позивач направив на адресу відповідача податкову вимогу форми “Ф” від 22.01.2024 № 0000038-1310-1301 на суму 117112,17 грн.
Не отримавши погашення податкового боргу, позивач звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем до стягнення грошові зобов`язання відповідача вважаються узгодженими. У той же час зазначені грошові зобов`язання не сплачені у встановлений строк, що підтверджується обліковими даними, та, відповідно, набули статусу податкового боргу.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країни.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються Податковим кодексом України далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За визначенням, вказаним у підпункті14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пунктів 57.1, 57.3 статті 57 ПК України, якими визначені строки сплати податкового зобов`язання, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно з пп.е п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.
Згідно п.п.20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.
Норми ПК України не вказують на обов`язок суду прийняти без перевірки та дослідження суму боргу, що визначена контролюючим органом.
Суд у межах своїх повноважень та при прийнятті рішення перевірює підстави виникнення податкового боргу, вірність нарахування суми боргу та не погашено суму боргу. У свою чергу у податкового органу наявний обов`язок довести суду підстави виникнення та вірність суми розрахунку податкового боргу.
Податковий орган при нарахуванні особі платнику податку податкового боргу має бути обізнаний та передбачати обставину стягнення податку у межах рішень судів чи примусовому виконанні рішень судів.
У спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт доведеності підстав виникнення боргу, узгодження суми боргу з платником.
Відповідно до положень пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Суд звертає увагу, що обов`язковими умовами (обставинами), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.
Щоб певну суму назвати податковим боргом, така сума повинна бути безперечно доведена до боржника, про наявність суми несплаченого податку, платник податків повинен бути повідомлений.
Станом на 05.03.2024 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 117112,17 грн, що підтверджується довідкою ГУ ДПС у Львівській області про суму податкового боргу платника податків від 13.03.2024 №3389/5/13-01-13-10.
Станом на час звернення позивача до суду з цим позовом така заборгованість відповідачем не була сплачена.
Доказів, які б спростовували факт існування за відповідачем вказаної заборгованості до суду не надано.
Пунктом 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України встановлено, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що податковим законодавством регламентовано обов`язок платників податків сплачувати узгоджені суми податкових зобов`язань.
При цьому, ПК України визначено чітку процедуру звернення контролюючих податкових органів до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника.
Разом з тим, обов`язкові умови (обставини), наявність яких у своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із таким позовом, є: наявність у платника податків боргу; сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку; платнику надсилалась податковим органом податкова вимога і з моменту її направлення пройшло 30 днів.
Водночас факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, що є підставою для формування та надсилання (вручення) платнику податків податкової вимоги, та, в подальшому, здійснення контролюючим органом заходів щодо погашення податкового боргу.
Згідно висновків, викладених Верховним Судом в постановах від 09.07.2019 у справі №821/2205/15-а, від 03.02.2022 у справі № 560/4343/19, від 12.07.2022 у справі №160/7345/20 при вирішенні спору про стягнення податкового боргу, суд позбавлений можливості перевіряти правомірність здійснення нарахування грошових зобов`язань, в результаті несплати яких податковий орган дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення податкового боргу.
Так, у спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.
Резюмуючи наведене суд апеляційної інстанції наголошує, що в межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань, що визначені (нараховані) платнику податковим повідомленням - рішенням. Правомірність та правильність такого нарахування має здійснюватися судом у провадженні саме за позовом платника податків про оскарження податкових повідомлень-рішень, або у межах справи про стягнення податкового боргу, де заявлено зустрічний позов.
Суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що в адміністративному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин). Під час розгляду справи суд зв`язаний предметом та підставами заявлених позивачем вимог. Вказаний принцип знайшов своє відображення у частині другій статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій вказано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, та в межах позовних вимог.
Наведене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом в постанові по справі № 480/13804/21 від 27.06.2023.
Звідси, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.
Судом встановлено, що на адресу відповідача направлялася податкова вимога форми “Ф” від 22.01.2024 № 0000038-1310-1301 на суму 117112,17 грн.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості у заявленому розмірі, що є предметом стягнення, або спростування її наявності, відповідач суду не надав, а тому такий податковий борг підлягає стягненню з відповідача.
Надаючи оцінку посиланню відповідача на пропуск позивачем строку стягнення податкового боргу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Абзацом 2 частини другої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Разом з тим, відповідно до пункту102.4. статті 102 ПК Україниу разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту59.1 статті 59цьогоКодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Так, Верховний Суд аналізуючи наведені вище норми права у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 1340/5767/18, виклав наступну правову позицію: положеннями пунктів 95.1-95.3 статті95і пункту102.4 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган може звернутися до адміністративного суду з позовом про стягнення податкового боргу з платників податків із дотриманням відповідних умов, встановлених пунктом 95.2 статті 95 ПК України, які надають право на примусове стягнення податкового боргу, а також строку - 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Строк у 1095 днів є присічним для контролюючого органу, протягом і в межах якого ним можуть бути вжиті заходи щодо погашення податкового боргу, в тому числі і шляхом звернення до суду з позовом, проте норми пункту102.4 статті 102 ПК України не є такими, що обмежують суд у праві ухвалювати судове рішення про стягнення податкового боргу після закінчення 1095-денного строку, з вимогою про стягнення якого контролюючий орган звернувся вчасно.
Указана позиція підтримана у подальшому Верховним Судом, зокрема, й у постановах від 12 жовтня 2021 року у справі № 819/1399/17, від 18 травня 2022 року у справі №640/26239/20.
В даному випадку моментом з яким податковий орган пов`язує виникнення податкового боргу є 16.08.2023, відтак строк звернення до суду не є пропущеним.
Також слід надати оцінку оскарженню відповідачем податкового повідомлення-рішення № 15341/13-01-24-09 від 30.06.2023, яким встановлено грошове зобов`язання до сплати у розмірі 74327,55 грн та сума штрафу у розмірі 18581,89 грн, на підставі якого частково виник податковий борг.
Слід також зазначити, що зазначене податкове повідомлення-рішення було оскаржені після звернення податкового органу до суду із даним позовом.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі №380/14609/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №15341/13-01-24-09 від 30.06.2023.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 31 жовтня 2025 у справі №380/14609/24, апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 380/14609/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено. Відтак, судове рішення у справі №380/14609/24 набрало законної сили 31.10.2025.
Отже, підстави для зменшення заборгованості у даній справі відсутні.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки податковий борг в сумі 117112,17 грн є узгодженим, податкова вимога та податкові повідомлення-рішення, на підставі яких сформовано ця вимога, є чинні і не скасовані, докази вжиття відповідачем заходів щодо погашення податкової заборгованості відсутні, а тому ця сума підлягає стягненню в судовому порядку з відповідача.
Таким чином, апеляційна скарга не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року в справі №380/5838/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. Я. Качмар  	
Повне судове рішення складено 16.01.26