ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/2946/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М. 
при секретарі судового засідання Шаповаловій Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) 	
до 	Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363" (61172, м. Харків, вул. Роганська, 160) 	
про 	стягнення 10331343,70 грн. 	
за участю представників:
позивача - не з`явився,
відповідача - Паркулаб А.В., ордер серії АР №1271766 від 20.10.2025, 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Харківське автотранспортне підприємство № 16363", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 10331343,70 грн. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Роганській, 160 у м Харкові відповідно до договору оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого 15.04.2005 за №8246/05, за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.
Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 154970,16 грн. 
Ухвалою господарського суду Харківської області від 10.09.2025 у справі № 922/2946/25 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 30.09.2025 на 10:20.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 30.09.2025 у справі № 922/2946/25 відкладено підготовче засідання на 21.10.2025 на 12:00.
20.10.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про надання доступу до матеріалів справи в електронному вигляді та зупинення провадження по справі (вх. №24357).
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.10.2025 у справі № 922/2946/25 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. №24357 від 20.10.25) та відкладено підготовче засідання на 04.11.2025 о 12:20.
03.11.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів (вх. №25375), яке досліджено та приєднано до матеріалів справи.
Протокольною ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2025 у справі № 922/2946/25 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 09.12.2025 та відкладено підготовче засідання на 02.12.2025 о 12:20.
12.11.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 26308) з додатковими документами. Разом з тим відповідачем у тексті відзиву викладено клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.
12.11.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх. № 26315).
02.12.2025 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх. № 27943) з додатковими документами, які досліджено та приєднано до матеріалів справи.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2025 відмовилено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (вх. № 26315 від 12.11.2025). Закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/2946/25 до судового розгляду по суті на 16.12.2025 о 12:00. 
Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 02.12.2025 по справі № 922/2946/25 задоволено клопотання відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву, поновлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив на позовну заяву (вх. № 26308 від 12.11.2025) до розгляду.
Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 16.12.2025 по справі № 922/2946/25 оголошено перерву в судовому засіданні з розгляду справи по суті до 06.01.2026 о 12:20.
12.01.2026 через загальний відділ діловодства суду через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення (вх. №776), які досліджено та приєднано до матеріалів справи. 
Позивач у судове засідання 13.01.2026 не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлений своєчасно та належним чином.
Відповідач у судове засідання 13.01.2026 з`явився, проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Одним із принципів господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Отже, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, судом встановлено наступне.
На підставі рішення 25 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 06.10.2004 № 153/04 “Про припинення та надання в користування земельних ділянок юридичним та фізичним особам” 15.04.2005 між Харківською міською радою та ВАТ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” (у подальшому організаційно правову форму товариства змінено на Товариство з додатковою відповідальністю) укладено договір оренди землі, зареєстрований
15.04.2005 у Харківській регіональній філії Державного підприємства “Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах” в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) за № 8246/05 (далі - Договір).
Відповідно до умов вищезазначеного Договору, ВАТ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” передано в оренду земельну ділянку загальною площею 10,3873 га по вул. Роганській, 160 у м. Харкові (кадастровий номер 6310138200:11:025:0001) несільськогосподарського призначення - землі транспорту для експлуатації будівель і споруд строком до 01.10.2054.
07.08.2014 між Харківською міською радою та ПАТ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” укладено додаткову угоду до Договору, зареєстровану 09.09.2014 (номер запису про інше речове право 6974504), якою зокрема, змінено розмір орендної плати.
Відповідно до п. 5 додаткової угоди від 07.08.2014 до Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу з технічної документації № 1054/14 від 09.04.2014 становить 22378399 грн.
При змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради Орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної податкової служби за місцем знаходження земельної ділянки.
Відповідно до абз. 2 п. 9 додаткової угоди до Договору, розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком №2303/14 від 25.04.2014 на рік становить 3 % від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає 671 351,97 грн, або в місяць - 55 946,00 грн.
Пунктом 10 додаткової угоди до Договору встановлено, що орендар самостійно здійснює обчислення орендної плати за землю з урахуванням індексації нормативної грошової оцінки, визначеної законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами.
Згідно із листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 № 15668/5/20-40-04-07-12, ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” обліковується платником орендної плати за земельну ділянку площею 10,3873 га з кадастровим номером 6310138200:11:025:0001.
За даними податкових декларацій з плати за землю ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” сплачено, зокрема, за 11 місяців 2020 року - 1167551,92 грн, за 2021 рік - 1273693,00 грн, за січень-лютий 2022 року - 233 510,38 грн орендної плати.
Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що вказаний позов стосується стягнення заборгованості з ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” за користування земельною ділянкою по вул. Роганській, 160 у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого 15.04.2005 за № 8246/05, за період з 01.01.2020 по 28.02.2022.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачем у позові зазначено про те, що рішенням 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1474/19 “Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018” затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018.
Вказана вартість одного квадратного метра земель міста Харкова застосовується для визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок з 01.01.2020 по теперішній час.
Так, позивачем у позові зазначено про те, що витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним документом, на підставі якого розраховується розмір орендної плати.
Позивачем у позові зазначено про те, що розрахунок розміру орендної плати, яку ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” повинно було сплачувати за користування земельною ділянкою загальною площею 10,3873 га по вул. Роганській, 160 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:11:025:0001 відповідно до Договору починаючи з дати вступу в дію нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 - з 01.01.2020 здійснено на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 1 1.06.2020 № 3380/176-20, згідно якого нормативна грошова оцінка у 2020 році становила 206 446 014 грн.
Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1; 2021 рік -1,1. Значення коефіцієнта індексації за певний рік застосовується в наступному році, який йде за роком, за який його встановлено, шляхом помноження розміру нормативної грошової оцінки на його значення.
Отже, позивачем у позові зазначено про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 10,3873 га по вул. Роганській, 160 у м. Харкові з кадастровим номером 6310138200:11:025:0001 у 2021 році становила 206 446 014 грн, а у 2022 році (з урахуванням коефіцієнту індексації 1,1) -227 090 615,40 грн.
Тому, на переконання позивача, розмір орендної плати за Договором, яку повинно було сплачувати ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” після вступу в дію Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 - з 01.01.2020 складає 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки та становить:
- у 2020 році - 516115,04 грн. в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 (крім березня 2020 року) становить 5 677 265,44 грн;
- у 2021 році - 516115,04 грн. в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 6193380,48 грн;
- у 2022 року - 567726 ,54 грн. в місяць, за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 1 135 453,08 грн.
Як вже зазначалось, згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 18.07.2025 № 15668/5/20-40-04-07-12 ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” за земельну ділянку сплачено: за 11 місяців 2020 року - 1167551,92 грн, за 2021 рік - 1273693,00 грн, за січень-лютий 2022 року - 233510,38 грн орендної плати.
Отже, за розрахунком позивача, заборгованість зі сплати орендної плати за користування ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство № 16363” земельною ділянкою загальною площею 10.3873 га по вул. Роганській, 160 у м. Харкові (кадастровий номер 6310138200:11:025:0001), відповідно до договору оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого 15.04.2005 за № 8246/05 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 складає 10331343,70 грн., яка залишилася відповідачем несплаченою.
Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідач проти позову заперечив, в обґрунтування своїх заперечень у відзиві на позовну заяву зазначив, зокрема про те, що відповідач оскаржив витяг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.06.2020 №3380/176-20 і дії щодо його формування до Харківського окружного адміністративного суду, з приводу чого судом 23.10.2025 відкрито провадження по справі 520/27925/25. Відповідач у відзиві зазначає про свою незгоду щодо визначеним позивачем розміром орендної плати на підставі грошової оцінки у витягу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 №3380/176-20 із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 63101382200:11:025:0001; розміром орендної плати за Договором, починаючи з 01.01.2022; розрахунком позивача стану розрахунків за Договором і наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. Відповідач вважає необґрунтованим нормативно грошову оцінку, зазначену у витязі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 №3380/176-20, на підставі якого позивач здійснив розрахунок. на переконання відповідача, нормативна грошова оцінка кожної окремої ділянки визначається в залежності від низки коефіцієнтів, що характеризують певну земельну ділянку. У витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку міститься інформація про застосування того чи іншого коефіцієнту до відповідної земельної ділянки, які формують нормативно грошову оцінку такої земельної ділянки. З документів (договір оренди з врахуванням додаткової угоди від 07.08.2014, витяг ДЗК від 23.05.2014 №НВ-631086542014) вбачається, що земельна ділянка 63101382200:11:025:0001 на момент формування витягу від 11.06.2020 №3380/176-20 має кадастровий номер, тобто державна реєстрація цієї земельної ділянки вже була проведена. З витягу також вбачається, що ділянка має цільове призначення. Відповідачем у відзиві наголошено про те, що жодних обов`язків землевласників або землекористувачів здійснити заміну кодів та найменувань видів цільового використання земельних ділянок, що містяться у відомостях Державного земельного кадастру, на коди та найменування, визначені Класифікатором 2010, ані Наказом № 548, ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом встановлено не було. Відсутність регламентованих законодавством обов`язків виключає будь-яку відповідальність землевласників або землекористувачів за неподання заяв про заміну кодів та видів цільового призначення земельних ділянок з метою приведення кодів та видів цільового призначення земельних ділянок у відповідність з КВЦПЗ. Щодо незгоди відповідача з розміром орендної плати за Договором, починаючи з 01.01.2022 відповідач зазначає про те, що позивач у розрахунках розміру орендної плати за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 використовує розмір орендної плати 3% від нормативно грошової оцінки, втім такий розмір є необґрунтованим і не враховує зміни, внесені в Положення про порядок визначення розмірів орендної плати з 01.01.2022. Не погодився у відзиві відповідач із розрахунком позивача стану розрахунків за Договором і зазначив про відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем та зазначив про те, що відповідно до наданої позивачем довідки від ГУ ДПС у Харківській області №15668/5/20-40- 04-07-12 від 18.07.2025, відповідач сплатив за 2020 рік 1167551,92 грн.; за 2021 рік 1273 693 грн.; за 2022 рік 233 510,38 грн.; за 2023 рік 1 074 147,76 грн.; за 2024 рік 423 348,48 грн. За розрахунками відповідача, станом на день звернення позивача до суду за договором оренди землі від 15.04.2005 у відповідача наявна переплата орендної плати за землю в розмірі 541582,29 грн., а розрахунок позивача є некоректним і побудованим на помилкових вихідних даних, у зв`язку з чим, на переконання відповідача, позов не підлягає задоволенню.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом України, зокрема, встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; (п. п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14).
Абзацом 1 п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до ст. 1 Закону України “Про оренду землі” (далі - Закон) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
За змістом ст. 13 Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Згідно з частиною 1 статті 15 Закону однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
За змістом ч. ч., 2 ст. 21 Закону орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ІДК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як зазначалося судом вище, між сторонами було укладено договір оренди землі від 15.04.2005, зареєстрованого за №8246/05, з укладанням додаткової угоди від 07.08.2014 (далі: Договір), відповідно до умов якого Орендодавець Харківська міська рада на підставі рішення XXVсесії Харківської міської ради надає, а Орендар ТДВ “Харківське автотранспортне підприємство №16363” приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення кадастровий номер 63101382200:11:025:0001 - землі транспорту, яка знаходиться м. Харків, вул. Роганська, 160. Строк дії договору - до 01.10.2054 року.
Відповідно до додаткової угоди від 25.08.2025 року цільове призначення - землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, код КВЦПЗД - (12.04) - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладання додаткової угоди становить 70 503 861 грн. (п. 5 Договору в редакції додаткової угоди від 25.08.2025).
Із обставин справи убачається, що на земельну ділянку розроблена технічна документація із землеустрою щодо відновлення в натурі меж земельної ділянки та складання документів, що посвідчують право користування нею від 12.2004.
Відповідно до витягу з ДЗК про земельну ділянку від 23.05.2014 №НВ-631086542014 цільове призначення земельної ділянки - 1.10.5, що відповідає Підприємству іншої промисловості згідно Українського класифікатору цільового використання землі; вид використання для експлуатації та обслуговування будівель і споруд.
Відповідно до витягу з ДЗК про земельну ділянку від 27.03.2025 №НВ-1400295072025 вид цільового призначення земельної ділянки - 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2018 №132525840 цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, землі транспорту.
Також, відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 09.04.2014 №2006/08 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 22 378 399 грн.
Згідно з рішенням Харківської міської ради від 27.02.2019 №1474 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Нормативна грошова оцінка застосовується з 01.01.2020.
Відповідно до рішення Харківської міської ради від 30.06.2021 № 141/21 внесено зміни до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 41/08 “Про затвердження “Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові”, якими, серед іншого, викладено порядок розрахунку орендної плати в новій формулі із застосуванням коефіцієнту розміру земельної ділянки; рішення набирає чинності з 01.01.2022.
Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.03.2025 №НВ-9956230222025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 70 503 861 грн.
Відповідач оскаржив витяг Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.06.2020 №3380/176-20 і дії щодо його формування до Харківського окружного адміністративного суду, з приводу чого судом 23.10.2025 відкрито провадження по справі 520/27925/25, що убачається з копії ухвали про відкриття провадження.
Щодо нормативної грошової оцінки, зазначену у витязі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 №3380/176-20, на підставі якого позивач здійснив розрахунок, убачається, що у витязі від 11.06.2020 №3380/176-20 застосовано коефіцієнт КФ 3,0, що призвело до збільшення нормативно грошової оцінки землі в три рази.
Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та спрямований на регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель, з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначає Закон України від 11.12.2003 року № 1378-IV “Про оцінку земель” (далі - Закон № 1378- IV).
Відповідно до статті 5 Закону № 1378-IV, залежно від мети та методів проведення оцінка земель поділяється на такі види: бонітування ґрунтів, економічна оцінка земель та грошова оцінка земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.
Статтею 13 цього Закону встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі: визначення розміру земельного податку; визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності тощо.
Згідно із статтею 18 Закону № 1378-IV нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення - не рідше ніж один раз на 7-10 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до Закону України “Про землеустрій”.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель (ч. 1 ст. 20 Закону № 1378-IV).
Технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, відповідно до частин 1 та 3 ст. 23 Закону № 1378-IV, оформлюються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, який видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У відповідності до Земельного кодексу України, Закону 1378-IV, Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995 року № 213 розроблено Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, який затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 25.11.2016 року № 489 (далі Порядок № 489), яким передбачено, що під час розрахунку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів ураховується коефіцієнт функціонального використання земель.
Відповідно до пункту 1. Порядку № 489 нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, він регламентує механізм нормативної грошової оцінки земельних ділянок населених пунктів.
Пунктом 3 Порядку визначено, що інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є затверджені генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій і детальні плани територій, відомості Державного земельного кадастру, дані інвентаризації земель та державної статистичної звітності.
Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 489 в основі нормативної грошової оцінки земель населених пунктів лежить капіталізація рентного доходу, що отримується залежно від місця розташування населеного пункту в загальнодержавній, регіональній і місцевій системах виробництва та розселення, облаштування його території та якості земель з урахуванням природно-кліматичних та інженерно-геологічних умов, архітектурно-ландшафтної та історико-культурної цінності, екологічного стану, функціонального використання земель.
Пункт 2 Розділу ІІ Порядку № 489 визначено, що населені пункти включають землі всіх категорій за основним цільовим призначенням, які розташовуються в їх адміністративних межах. Нормативна грошова оцінка населених пунктів для всіх категорій земель та земельних ділянок (за винятком земель сільськогосподарського призначення та земельних ділянок водного фонду, що використовуються для риборозведення) визначається згідно з формулою 1, яка передбачена в п. 3 Розділу ІІ Порядку № 489, складовою якої, серед іншого, є коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки - Кф.
Таким чином, нормативна грошова оцінка кожної окремої ділянки визначається в залежності від низки коефіцієнтів, що характеризують певну земельну ділянку. У витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку міститься інформація про застосування того чи іншого коефіцієнту до відповідної земельної ділянки, які формують нормативно грошову оцінку такої земельної ділянки.
Коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, зареєстрованого в Мінюсті України 01.11.2010 року за № 1011/18306.
Приписи статті ст. 19 Земельного кодексу України закріплює такі категорії земель: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; а також землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною 1 статті 20 ЗК України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.
Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму. Земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.
Порядок нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 25.11.2016 року № 489 передбачає, що за основним цільовим призначенням землі поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення (Секція А); землі житлової та громадської забудови (Секція В); землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення (Секція С); землі оздоровчого призначення (Секція D); землі рекреаційного призначення (Секція Е); землі історико-культурного призначення (Секція G); землі лісогосподарського призначення (Секція Н); землі водного фонду (Секція І); землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (Секція J); землі запасу, резервного фонду та загального користування (Секція К).
За функцією використання землі поділяються на: землі сільськогосподарського призначення (01); землі житлової забудови (02); землі громадської забудови (03); землі природно-заповідного фонду (04); землі іншого природоохоронного призначення (05); землі оздоровчого призначення (06); землі рекреаційного призначення (07); землі історико-культурного призначення (08); землі лісогосподарського призначення (09); землі водного фонду (10); землі промисловості (11); землі транспорту (12); землі зв`язку (13); землі енергетики (14); землі оборони (15); землі запасу (16); землі резервного фонду (17); землі загального користування (18); для цілей підрозділів 16.00-18.00 та для збереження і використання земель природно-заповідного фонду (19).
Враховуючи наведене вище, поділ земель передбачено за цільовим призначенням і функцією використання, які не є тотожними.
Згідно зі статтею1 Закону України від 07.07.2011 року № 3613-VI “Про Державний земельний кадастр” (далі - Закон № 3613-VI) Державний земельний кадастр, це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою, зокрема, визначення розміру плати за землю (ст. 194 Земельного кодексу України).
Відповідно до ст. 7 Закону № 3613-VI, до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належать: ведення та адміністрування Державного земельного кадастру; погодження надання висновків за результатами проведення державної експертизи програм і проектів з питань ведення та адміністрування Державного земельного кадастру, матеріалів і документації Державного земельного кадастру; здійснення підготовки земельно-кадастрової документації; внесення до Державного земельного кадастру та надання відомостей про землі, розташовані у межах державного кордону України, територій Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, районів, сіл, селищ, міст; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні; ведення поземельних книг та надання витягів із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; організація здійснення на відповідній території робіт із землеустрою та оцінки земель, що проводяться з метою внесення відомостей до Державного земельного кадастру; розроблення стандартів і технічних регламентів у сфері Державного земельного кадастру відповідно до закону, а також порядків створення та актуалізації картографічних матеріалів, кадастрових класифікаторів, довідників та баз даних; розроблення форм витягів, інформаційних довідок із Державного земельного кадастру, повідомлень про відмову у наданні відомостей, порядку обліку заяв і запитів про отримання відомостей із Державного земельного кадастру; створення документів Державного земельного кадастру.
Згідно зі ст. 9 Закону № 3613-VI внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Державний кадастровий реєстратор є державним службовцем, який здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі.
Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.
Відповідно до ст. 15 Закону № 3613-VI до Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема: місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв, нормативна грошова оцінка.
Земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер, який є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастрові номери земельних ділянок зазначаються у рішеннях органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування про передачу цих ділянок у власність чи користування, зміну їх цільового призначення, визначення їх грошової оцінки, про затвердження документації із землеустрою та оцінки земель щодо конкретних земельних ділянок (стаття 16 Закону № 3613).
Однією з форм надання відомостей з Державного земельного кадастру, що надаються, державними кадастровими реєстраторами, є форма витягу з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру (ст. 38 Закону № 3613-VI).
У даному разі, з наявних у матеріалах справи документів, а саме: договору оренди з врахуванням додаткової угоди від 07.08.2014, витягу ДЗК від 23.05.2014 №НВ-631086542014), убачається, що земельна ділянка 63101382200:11:025:0001 на момент формування витягу від 11.06.2020 №3380/176-20 має кадастровий номер, тобто державна реєстрація цієї земельної ділянки вже була проведена. З витягу також вбачається, що ділянка має цільове призначення.
Відповідно до ст. 11 Закону № 3613-VI, відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали державним стандартам, нормам та правилам, технічним регламентам.
Згідно з 20 Закону № 3613-VI, відомості Державного земельного кадастру є офіційними, а внесення відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковими.
Пунктом “б” частини другої ст. 21 № 3613-VI, відомості про цільове призначення земельних ділянок вноситься до Державного земельного кадастру, зокрема, щодо виду використання земельної ділянки в межах певної категорії земель, на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються: на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яким передбачено зміна її цільового призначення.
Положеннями частини третьої ст. 26 Закону № 3613-VI встановлено, що зміни до відомостей про земельну ділянку вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим законом.
Відповідно до наказу Державного комітету України із земельних ресурсів від 23.07.2010 року № 548, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.11.2010 № 1011/18306 (який набрав чинності з 11.07.2017) затверджено Класифікацію видів цільового призначення земель (далі - Наказ № 548, КВЦПЗ, Класифікатор 2010), у зв`язку з чим запроваджено нові індекси цільового призначення земельних ділянок.
Пунктом 2 Наказу № 548 на голову Республіканського комітету по земельних ресурсах Автономної Республіки Крим, начальників головних управлінь Держкомзему в областях, містах Києві та Севастополі, керівників підприємств, що належать до сфери управління Держкомзему було покладено зобов`язання забезпечити використання КВЦПЗ при веденні державного земельного кадастру та державного реєстру земель, функціонуванні автоматизованої системи державного земельного кадастру.
При цьому, жодних обов`язків землевласників або землекористувачів здійснити заміну кодів та найменувань видів цільового використання земельних ділянок, що містяться у відомостях Державного земельного кадастру, на коди та найменування, визначені Класифікатором 2010, ані Наказом № 548, ані будь-яким іншим нормативно-правовим актом встановлено не було.
Отже, відсутність регламентованих законодавством обов`язків виключає будь-яку відповідальність землевласників або землекористувачів за неподання заяв про заміну кодів та видів цільового призначення земельних ділянок з метою приведення кодів та видів цільового призначення земельних ділянок у відповідність з КВЦПЗ. Тобто, обов`язок щодо використання КВЦПЗ при веденні державного земельного кадастру та державного реєстру земель, функціонуванні автоматизованої системи державного земельного кадастру, в межах спірних правовідносин, покладено на Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. У свою чергу, жодних обов`язків землевласників або землекористувачів здійснити заміну кодів та найменувань видів цільового використання земельних ділянок, що містяться у відомостях Державного земельного кадастру, на коди та найменування, визначені Класифікатором 2010, ані Наказом № 548, ані будь- яким іншим нормативно-правовим актом встановлено не було. Відсутність регламентованих законодавством обов`язків виключає будь-яку відповідальність землевласників або землекористувачів за неподання заяв про заміну кодів та видів цільового призначення земельних ділянок з метою приведення кодів та видів цільового призначення земельних ділянок у відповідність з КВЦПЗ, в тому числі відповідальність для землекористувачів у вигляді збільшення розміру орендної плати через застосування завищеного коефіцієнта Кф.
Згідно з п. 3 Додатку 58 до Порядку ведення Державного земельного кадастру для приведення у відповідність цільового призначення земельної ділянки із Класифікатором, у разі коли таке цільове призначення визначене відповідно до Українського класифікатора цільового використання землі, затвердженого листом Державного комітету по земельних ресурсах від 24 квітня 1998 р. № 14-1-7/1205 (далі - УКЦВЗ), а також у разі коли таке цільове призначення визначено до набрання чинності УКЦВЗ, Державному кадастровому реєстраторові подаються:
- заява за формою згідно з додатком 12 до Порядку;
- електронний документ з визначеним цільовим призначенням земельної ділянки відповідно до Класифікатора;
- лист структурного підрозділу Держгеокадастру, який здійснює повноваження на відповідній території, щодо можливості визначення цільового призначення земельної ділянки згідно з Класифікатором, який надається на запит власника або користувача земельної ділянки з урахуванням матеріалів формування земельної ділянки.
У разі коли відомості про цільове призначення земельної ділянки містять інформацію з такими кодами цільового використання УКЦВЗ 1.1, 1.4, 1.5, 1.7, 1.10, 1.10.1, 1.10.2, 1.10.4, 1.10.5, 1.11.2, 1.12.1, 1.12.3, 1.12.4, 1.12.5, 1.12.6, 1.12.8, 1.14.1, 1.14.3, 1.14.4, 1.14.5, 1.14.6, 1.14.7, 1.14.8, 1.20, 1.21.1, 2.1, 2.4, 2.5, 2.7, 3.1, 3.1.1, 3.1.2, 3.1.4, 3.1.5, 3.2.1, 3.2.3, 3.2.4, 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7, 3.2.8, 3.4, 6.1, внесення змін до відомостей щодо цільового призначення земельної ділянки здійснюється виключно за заявою власника або користувача земельної ділянки, за згодою власника (розпорядника).
У даному разі, станом день формування витягу від 11.06.2020 №3380/176-20, в Державному земельному кадастрі були наявні відомості про цільове призначення земельної ділянки, що підтверджується витягом з ДЗК про земельну ділянку від 23.05.2014 №НВ-631086542014, згідно якого цільове призначення земельної ділянки - 1.10.5. Внесення змін до відомостей щодо цільового призначення земельної ділянки з цільовим призначенням 1.10.5. могло бути здійснено виключно за заявою власника (Харківської міської ради) або його згодою.
Матеріали справи не містять доказів того, що Харківська міська рада відповідної заяви не подала.
Відповідно до п. 5 розділу 11 Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), встановлюється на підставі Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом № 548.
Код 1.10.5 - підприємств іншої промисловості, який визначено за УКЦВЗ знаходиться в межах розділу 1.10. Промисловості, а код 12.04 - Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства за КВЦПЗ, знаходиться в межах секції J Землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Тобто, внаслідок введення КВЦПЗ відбулася зміна індексів цільового призначення земельних ділянок, а не цільового призначення або категорії спірної земельної ділянки. Такі зміни не є тотожними ані за суттю, ані за змістом, а тому не спричиняють однакових юридичних наслідків.
Відповідно до примітки № 2 до Додатку № 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів передбачено, що у разі якщо у відомостях Державного земельного кадастру відсутній код Класифікації видів цільового призначення земель для земельної ділянки, коефіцієнт, який характеризує функціональне використання земельної ділянки (Кф), застосовується із значенням 3,0.
При визначенні нормативної грошової оцінки земель застосування коефіцієнта функціонального використання земельної ділянки (Кф) із значенням 3,0, відбувається за тих умов, коли у відомостях Державного земельного кадастру відсутні дані про код цільового призначення земельної ділянки, визначений у відповідності до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої Наказом № 548.
При цьому, перенесення відомостей та зміна коду щодо цільового призначення земельних ділянок у випадку наявності у Державному земельному кадастрі застарілої інформації з Українського класифікатора цільового використання землі на код класифікації видів цільового призначення в силу Наказу № 548 не є обов`язком відповідача та не може слугувати підставою для застосування значно вищого показника коефіцієнту Кф внаслідок невчинення відповідних дій позивачем і Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, до повноважень якого віднесено ведення Державного земельного кадастру.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципу “належного урядування”. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справах “Беєлер проти Італії” [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, пункт120, ECHR 2000-I, “Онер`їлдіз проти Туреччини” [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, “Megadat.com S.r.l. проти Молдови” (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, пункт 72, від 8 квітня 2008 року, і “Москаль проти Польщі” (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах “Лелас проти Хорватії” (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року, і “Тошкуце та інші проти Румунії” (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37, від 25 листопада 2008 року).
Відповідно до Додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів коефіцієнт КФ 3 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства складає 1,0.
Враховуючи те, що на день формування витягу від 11.06.2020 №3380/176-20 у відомостях Державного земельного кадастру була інформація про цільове призначення земельної ділянки (що підтверджується витягом ДЗК від 23.05.2014 №НВ-631086542014, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.07.2018 №132525840), у державного кадастрового реєстратора не було підстав для зазначення у витягу від 11.06.2020 №3380/176-20 про відсутність у відомостях Державного земельного кадастру коду Класифікації видів цільового призначення земель і застосування коефіцієнту КФ 3,0, що призвело до збільшення нормативно грошової оцінки землі в три рази.
Рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 №1474 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Нормативна грошова оцінка застосовується з 01.01.2020.
Вказана нормативно грошова оцінка, затверджена згідно рішення від 27.02.2019 №1474, є чинною і на 2025 рік. Рішень щодо затвердження іншої нормативно грошової оцінки у 2020-2025 роках Харківська міська рада не приймала, оцінка була сталою та не зазнала змін у цей період.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так і за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, від 09.02.2022 у справі №910/8770/19.
Відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.03.2025 №НВ-9956230222025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 70503861 грн.
Вказана нормативно грошова оцінка 70503861 грн. визнається позивачем, про що свідчить підписання ним додаткової угоди до Договору, згідно якої оцінка становить 70 503 861 грн. (п. 5 Договору в редакції додаткової угоди від 25.08.2025).
Виходячи з правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, у випадку коли нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнавала змін у цей період, що має місце в даній справі, можна вирахувати нормативну грошову оцінку спірної ділянки за попередні роки 2024, 2023, 2022 та 2021 шляхом ділення розміру НГО за 2025 рік (70 503 861 грн.) на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки, оскільки саме вони змінювалися в спірний період, та в кінцевому результаті можна отримати розмір НГО за 2020 рік, який повинен повністю співпадати з розміром НГО, зазначеного у витягу від 11.06.2020 №3380/176-20 з врахуванням КФ 1,0, а не 3,0. Тобто, проіндексована в зворотному напрямку НГО за 2025 рік має відповідати НГО 68 815 338 (206 446 014 / 3) у витягу від 11.06.2020 №3380/176-20.
Відповідно до офіційних відомостей Держгеокадастру, коефіцієнти індексації НГО земель у розрізі років становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік - 1,15; 2023 рік - 1,051; 2024 рік - 1,12.
Таким чином, вирахувана з НГО згідно витягу від 28.03.2025 №НВ-9956230222025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки у 2020 році має скласти: 70 503 861 / 1,12 / 1,051 / 1,15 / 1,1 = 47 348 000 грн., а не 68 815 338 як у витягу від 11.06.2020 №3380/176-20, з врахуванням коефіцієнту КФ 1,0 замість 3,0.
Враховуючи наведене, зазначений витяг, крім застосування завищеного коефіцієнту КФ 3,0 замість 1,0, містить неповні розрахунки інших коефіцієнтів (Км2, Км3), що убачається з невідповідністю приведеній поточній (і визнаній позивачем) нормативно грошовій оцінці 2025 року, навіть з врахуванням КФ 1,0, а не 3,0.
Під час розгляду даної справи, відповідачем на обґрунтування своїх заперечень було неодноразово було наголошено про те, що, вимогам законодавства витяг не відповідає, в тому числі з підстав некоректності його відомостей, наведених вище, у зв`язку з чим відповідач оскаржив витяг від 11.06.2020 №3380/176-20 і дії з його формування, до Харківського окружного адміністративного суду, з приводу чого відкрито провадження у справі 520/27925/25.
Разом з тим, у даному разі, суд у даній справі позбавлений можливості встановити та оцінити обставини щодо законності формування витягу Держгеокадастру у Харківській області від 11.06.2020 №3380/176-20, оскільки оцінка рішень і дій суб`єктів владних повноважень віднесена до юрисдикції адміністративних судів.
Також, у даному разі позивач у розрахунках розміру орендної плати за період з 01.01.2022 по 28.02.2022 використовує розмір орендної плати 3% від нормативно грошової оцінки, разом з тим, за висновками суду, вказаний розмір є необґрунтованим, оскільки не враховує зміни, внесені в Положення про порядок визначення розмірів орендної плати з 01.01.2022.
Так, рішенням Харківської міської ради від 30.06.2021 № 141/21 внесено зміни до рішення 19 сесії Харківської міської ради 5 скликання від 27.02.2008 № 41/08 “Про затвердження “Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові” (далі- Положення).
Відповідно до п. 2.4. Положення, річна орендна плата (О) за земельну ділянку розраховується за формулою: О = Ц * Б * К1 * К2 * К3, де:
Ц - нормативна грошова оцінка земельної ділянки;
Б - ставка, передбачена розділом IV цього Положення;
К - коефіцієнт, який ураховує наявність складних інженерно-геологічних умов земельної ділянки, визначається згідно з цим пунктом Положення;
К2 - коефіцієнт, який ураховує розмір земельної ділянки, визначається згідно з цим пунктом Положення;
К3 - коефіцієнт адаптування нормативної грошової оцінки земель міста Харкова, який застосовується у випадках та в порядку, передбаченому пунктом 6.5 розділу VI цього Положення, та діє до впровадження нової нормативної грошової оцінки земель.
Зокрема, коефіцієнт розміру земельної ділянки для ділянки більше 5 га складає 0,85.
Також, відповідно до 2.6. Положення орендна плата за земельну ділянку розраховується в залежності від терміну оренди із застосуванням наступних відсотків від розрахункового розміру орендної плати: для строку 26-50 років відсоток від орендної плати складає 60%.
Таким чином, із врахуванням вказаних змін Положення розмір орендної плати з 01.01.2022 має складати для відповідача: 3% х 0,85 х 60% = 1,53% від нормативно грошової оцінки.
Правильність вказаного розрахунку визнається позивачем, що підтверджується додатковою угодою від 25.08.2025 до Договору, згідно якого (п. 9) розмір орендної плати розраховано з врахуванням формули в редакції Положення від 01.01.2022, і складає 1,53% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.
У відповідності до приписів статті 15 Закону України “Про оренду землі” істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до частин першої та другої статті 21 Закону України “Про оренду землі” орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди [крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України (далі - ПК України)].
Правова природа орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру та строків її внесення, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", необхідно враховувати і вимоги ПК України (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 35/4233/19).
Відповідно до статті 1 ПК України цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно з пунктом 14.1.72 статті 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).
За визначенням, викладеним у пункті 14.1.136 статті 14 ПК України, орендна плата для цілей розділу XII цього Кодексу - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди.
Згідно з положеннями пункту 14.1.147 статті 14 ПК України визначено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Відповідно до ст. 10 ПК України встановлено, що до місцевих податків належить, зокрема, податок на майно. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).
За приписами статті 256 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Платниками плати за землю є, зокрема платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди (пункт 269.1.2 статті 269 ПК України).
Об`єктами оподаткування платою за землю, серед іншого, є об`єкти оподаткування орендною платою - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (пункт 270.1.2 статті 270 ПК України).
Враховуючи вищенаведене, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності, має подвійну правову природу, і з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України “Про оренду землі”, підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України), а з іншого боку, є однією з форм плати за землю як обов`язкового платежу в складі податку на майно, розмір якого залежить від нормативної грошової оцінки земельних ділянок (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті, п. 288.4 статті 288, пункт 289.1 статті 289 ПК України). Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 910/14176/20, 09.06.2020 у справі № 911/2685/18.
Подвійна правова природа орендної плати зумовлює ту обставину, що при визначенні її розміру, окрім норм цивільного, земельного законодавства та Закону України "Про оренду землі", необхідно враховувати і вимоги ПК України. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 635/4233/19).
Відповідно до ст. 4. ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: 4.1.2. рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; 4.1.8. нейтральність оподаткування - установлення податків та зборів у спосіб, який не впливає на збільшення або зменшення конкурентноздатності платника податків.
Також, відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ “Про захист економічної конкуренції” антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, зокрема, визнаються: надання окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання пільг чи інших переваг, які ставлять їх у привілейоване становище стосовно конкурентів, що призводить або може призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції; дія, внаслідок якої окремим суб`єктам господарювання або групам суб`єктів господарювання створюються несприятливі чи дискримінаційні умови діяльності порівняно з конкурентами.
Внаслідок змін, внесених Рішенням Харківської міської ради від 30.06.2021 № 141/21 до Положення про порядок визначення розмірів орендної плати відбулося зменшення з 01.01.2022 розміру орендної плати як для відповідача, так і для невизначеного кола інших суб`єктів господарювання - платників орендної плати.
У рішенні Харківської міської ради від 30.06.2021 № 141/21 не вказується, що умовою застосування зменшених, встановлених цим рішенням, розмірів орендної плати, є укладання відповідних додаткових угод до договорів оренди. Лише вказано, що рішення набирає чинності з 01.01.2022 (п. 2 рішення).
При цьому, слід врахувати те, що додаткові угоди з усіма суб`єктам господарювання, які орендують земельні ділянки, навіть теоретично не можуть бути укладені в один день, що унеможливлює рівність і нейтральність оподаткування. Більш того, відсутній механізм з чіткими строками, в які Харківська міська рада зобов`язується укласти додаткові угоди із зменшеним розміром орендної плати, у зв`язку з чим можливі невиправдані зволікання для одних суб`єктів, і швидка процедура для інших.
Застосування підходу, за якого зменшення розміру орендної плати у зв`язку із застосуванням Положення в редакції від 30.06.2021 можливе лише після внесення змін укладання відповідних додаткових угод до договорів оренди, суперечить принципу рівності усіх платників податків перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, нейтральності оподаткування, а також є передумовою вчинення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування у вигляді надання окремим суб`єктам господарювання переваг у вигляді швидкого укладання додаткових угод, і відповідно застосування зменшеного розміру орендної плати, і зволікання з укладанням додаткових угод щодо інших суб`єктів господарювання, які опиняються у невигідному становищі порівняно з конкурентами, які змогли швидко укласти додаткові угоди.
У постанові від 03.07.2019 у справі № 911/1521/18 Верховний Суд вказав, що відповідно до вимог принципу правової визначеності, правозастосовчий орган у випадку неточності, недостатньої чіткості, суперечливості норм позитивного права має тлумачити норму на користь невладного суб`єкта (якщо однією зі сторін спору є представник держави або органу місцевого самоврядування), адже якщо держава нездатна забезпечити видання зрозумілих правил, то саме вона і повинна розплачуватися за свої прорахунки.
Також, у своїй постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права.
Отже, єдиним підходом, який гарантує дотримання принципів рівності усіх платників, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації, нейтральності оподаткування і недопущення антиконкурентних дій органом місцевого самоврядування, є застосування розмірів орендної плати, встановлених рішенням Харківської міської ради від 30.06.2021 № 141/21, з моменту набрання ним чинності, а саме - з 01.01.2022 року.
Вищевказане відповідає позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі 914/2848/22, на яку посилається позивач в обґрунтування відсутності необхідності укладання додаткової угоди для застосування зміненої нормативно грошової оцінки. Адже якщо правозастосування дозволяє автоматичне, без додаткових угод, застосування зміненої нормативно грошової оцінки і перегляд розміру орендної плати у зв`язку з цим, то і вбачається справедливим, збалансованим, і таким, що відповідає закону, автоматичне, без додаткових угод, застосування зменшення розміру орендної плати у зв`язку з прийняттям органом місцевого самоврядування рішення про зміну порядку визначення розмірів орендної плати.
Таким чином, за висновками суду, належним розміром орендної плати за рік, починаючи з 01.01.2022, має становити 1.53% від нормативної грошової оцінки землі, а не 3%, як зазначено позивачем у своїх розрахунках, що свідчить про їх помилковість у вихідних даних.
Так, під час розгляду справи відповідачем було надано власний контррозрахунок, відповідно до якого відповідач використовує вихідні дані, як: Нормативно грошова оцінка - згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.03.2025 №НВ-9956230222025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 70503861 грн. Вказана нормативно грошова оцінка 70503861 грн. визнається позивачем, про що свідчить підписання ним додаткової угоди до Договору, згідно якої оцінка становить 70503861 грн. (п. 5 Договору в редакції додаткової угоди від 25.08.2025 р.).
Виходячи з правової позиції Верховного Суду, яка викладена в постанові від 09.11.2021 у справі №905/1680/20, у випадку коли нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнавала змін у цей період, що має місце в даній справі, можна вирахувати нормативну грошову оцінку спірної ділянки за попередні роки 2024, 2023, 2022 та 2021 шляхом ділення розміру НГО за 2025 рік (70 503 861 грн.) на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки, оскільки саме вони змінювалися в спірний період, та в кінцевому результаті можна отримати розмір НГО за кожен з попередніх років.
Відповідно до офіційних відомостей Держгеокадастру, коефіцієнти індексації НГО земель у розрізі років становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік - 1,15; 2023 рік - 1,051; 2024 рік - 1,12.
Таким чином, вирахувана з НГО згідно витягу від 28.03.2025 №НВ-9956230222025 нормативна грошова оцінка земельної ділянки має складати: у 2024 році 70 503 861 / 1,12 = 62 949 875,9 грн.; ; у 2023 році 70 503 861 / 1,12/ 1,051= 59 895 219,7 грн.; у 2022 році 70 503 861 / 1,12/ 1,051/ 1,15 = 52 082 799,7 грн.; у 2021 році 70 503 861 / 1,12/ 1,051/ 1,15 / 1,1 = 47 348 000 грн.; у 2020 році 70 503 861 / 1,12/ 1,051/ 1,15 / 1,1 / 1,0 = 47 348 000 грн. Розмір орендної плати за рік: у 2020, 2021 роках - 3% від нормативно грошової оцінки у 2022-2025 роках - 1,53% від нормативно грошової оцінки Щодо періодів звільнення від орендної плати.
При цьому, слід врахувати, що Відповідач був звільнений від сплати орендної плати у періоди: 01.03.2020 - 31.03.2020 (підстава: пп. 52-4 п. 52 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України); 01.03.2022 - 31.05.2023 (підстава: пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України в редакції Закону України № 2120-ІХ, Закон України № 3050- ІХ, п. 284.2 ст. 284 ПК України); 01.04.2024 - 31.12.2025 (підстава - рішення Харківської міської ради від 30.04.2024 № 564/24 “Про пільги з місцевих податків” зі змінами та доповненнями).
Також, відповідно до наданої позивачем довідки від ГУ ДПС у Харківській області №15668/5/20-40- 04-07-12 від 18.07.2025, відповідач сплатив за 2020 рік 1 167 551,92 грн.; за 2021 рік 1 273 693 грн.; за 2022 рік 233 510,38 грн.; за 2023 рік 1 074 147,76 грн.; за 2024 рік 423 348,48 грн.
Вищенаведене свідчить про те, що розрахунок позивача є необґрунтованим, оскільки є побудованим на помилкових вихідних даних без урахуванням здійснених відповідачем оплат.
Таким чином, враховуючи все вищенаведене, за висновками суду, станом на день звернення позивача з позовом до суду за договором оренди землі від 15.04.2005 у відповідача була відсутня заборгованість з орендної плати за землю, тому підстави для задоволення позову Харківській міської ради відсутні, у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні позову.
Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на істотні та вагомі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності доказів окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок зазначених доказів у їх сукупності.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява задоволенню не підлягає, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю. 
Здійснюючи розподіл судових витрат, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.
Також, відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
13.01.2026 через загальний відділ діловодства суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. №998), в якій відповідач просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 160000,00 грн.
Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 238 ГПК України, у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дата, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру, понесених нею судових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -   

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.
Призначити судове засідання для прийняття додаткового рішення на 03 лютого 2026 р. о(б) 12:40 год., про що повідомити учасників справи.
Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Харківської області за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під`їзд, 1-й поверх, зал № 102.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "23" січня 2026 р. 

Суддя		Є.М. Жиляєв