номер провадження справи 22/155/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.01.2026 Справа № 908/2519/25
м. Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., 
При секретарі судового засідання Литвинюк А.О.
За участю представників сторін: 
від позивача – адвокат Харламов Д.І., довіреність № 12/08-25/1 від 12.08.2025
від відповідача – адвокат Пошелюзний С.В., ордер АІ № 2002662 від 19.09.2025 (у режимі відеоконференцзв`язку); адвокат Українець М.П., ордер АА № 1638495 від 24.10.2025 (у режимі відеоконференцзв`язку)
розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 908/2519/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” (вул. Моторобудівників, буд. 58, м. Запоріжжя, 69068)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” (вул. Червона, буд. 34, м. Запоріжжя, 69010)
про стягнення 1 252 978,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заяви позивача 
19.08.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 19.08.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” про стягнення 1252978,14 грн. 
Позов обґрунтовано недоплатою відповідачем орендної плати за договором від 15.02.2022 оренди нежитлового приміщення, який був розірваний сторонами 07.04.2025. А саме: відповідач у 2023-2025 роках оплату орендної плати здійснював частково, зокрема без урахування збільшення суми на індекс інфляції, що передбачено п.п. 4.1.1-4.1.3. 
22.09.2025 надійшла відповідь на відзив. Відхилено заперечення відповідача. Заперечив здійснення домовленості про зміну розміру орендної плати, визначеної договором. Виставлення позивачем рахунків на меншу суму, ніж це передбачено умовами договору оренди, є його правом та не змінює умови цього договору щодо розміру орендних платежів. Складання актів здачі-приймання робіт (послуг) при виконанні договору оренди не передбачено ані ЦК України, ані договором оренди. Зазначення в актах про відсутність претензій сторін одна до одної стосується лише тих сум, які зазначені в самих актах.
10.10.2025 від позивача, на виконання ухвали суду від 30.09.2025, надійшов розрахунок розміру заборгованості, в якому зазначено, що згідно наданих відповідачем доказів перерахувань орендних платежів, загальна сума цих платежів складає 183800,00 грн. Позивач визнає отримання на свій розрахунковий рахунок вказаної суми коштів від відповідача.
03.11.2025 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення. Сума 183800 грн. - це загальна сума згідно платіжних документів, наданих відповідачем до відзиву. В акті звірки не вказано, які суми є сплатою орендних платежів, а які є компенсацією комунальних послуг. Позивач не визначає отримання від позивача орендних платежів у розмірі 363800 грн. Розмір орендних платежів визначається не рахунком, а умовами договору оренди. Позивач не відмовлявся від повного розміру орендних платежів та не здійснював прощення боргу з оплати орендних платежів. Позивач не здійснював «нарахування» орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено умовами договору оренди, а «виставляв» рахунки на частину суми орендної плати.
07.01.2026 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення, в яких викладено заперечення на наведені у поясненнях (вступному слові) доводи представника відповідача – адвоката С. Пошелюзного.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Позиція (аргументи) відповідача. Заяви відповідача 
18.09.2025 через систему “Електронний суд” надійшов відзив (вих. б/н від 17.09.2025). У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Визнано укладення договору від 15.02.2022 оренди нежитлового приміщення по пр. Моторобудівників, 58. Це приміщення відповідач орендував ще з 2018 року на підставі договору оренди від 16.02.2018, який був розірваний та укладений спірний договір від 15.02.2022. Умови договору оренди від 16.02.2018 не передбачали кратного збільшення розміру орендної плати протягом дії договору. Договір від 15.02.2022 був укладений до 31.01.2032, і за умови збільшення орендної плати за формулою позивача, у 2032 році її розмір міг би з 41000,00 грн. становити 1072094,94 грн. Вважає, що зазначені у позові обставини не відповідають дійсним договірним домовленостям сторін, а також фактичному способу виконання договору. Враховуючи введення воєнного стану в Україні, численні обстріли міста Запоріжжя та, зокрема приміщення магазину ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ”, що розташовувався в орендованому приміщенні, впродовж дії договору від 15.02.2022 за домовленістю сторін орендна плата виплачувалась на підставі виставлених орендодавцем рахунків на менші суми, ніж вказано у договорі. За наслідками прийняття орендарем послуг сторони підписували акти здачі-прийняття робіт (послуг) за договором, в яких зазначено про відсутність претензій сторін одна до одної. Звернув увагу на відсутність факту здійснення індексації орендної плати за правилами розділу 4 договору, як і фактів виставлених рахунків орендодавцем за оренду з урахуванням індексу інфляції. Відсутні будь-які листи, вимоги, претензії чи досудові вимоги орендодавця до орендаря щодо неповноти сплати орендної плати. Індексація орендної плати це право, проте не обов`язок сторін. Оскільки договір розірвано, зобов`язання сторін припинилися. Позиція позивача про право індексації орендної плати після припинення дії договору суперечить принципам договірного права та правової визначеності, а також свідчить про суперечливість поведінки. Власні дії орендодавця створили у відповідача обґрунтовані очікування, що сторони виконали договір на умовах, які були фактично погоджені діями обох сторін. 
29.09.2025 через систему “Електронний суд” надійшли заперечення на відповідь на відзив. Позивачем не наведено та не надано доказів щодо його незгоди з виконання відповідачем договору, шляхом сплати виставлених рахунків. Факт підписання актів наданих послуг та здійснення відповідачем оплати наданих послуг свідчить про відсутність боргу. Наявність підписаного між сторонами акту звірки взаємних розрахунків за період: 01.01.2022 – 21.05.2025, в якому сальдо кінцеве має нульове значення, означає відсутність будь-яких невиконаних та/або несвоєчасно виконаних зобов`язань ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” за договором. Заявлена позивачем формула розрахунку індексації орендної плати суперечить звичній діловій практиці та бізнес-моделі ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ”, що підтверджується договорами оренди інших об`єктів нерухомості у м. Запоріжжі, умовам договору оренди, який було укладено 16.02.2018 та фактичному порядку виконання умов договору оренди від 15.02.2022.
30.10.2025 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення. Вважає, що наданий позивачем розрахунок розміру заборгованості свідчить про безпідставність позовних вимог. Зі змісту розрахунку слідує, що відповідач сплатив орендну плату у сумі 183800 грн., про що вказано у відзиві. Згідно акту звірки від 21.05.2025, загальна сума орендних платежів складає 363800 грн. Додані до заяви про усунення недоліків докази свідчать про сплату орендних платежів у сумі 113500 грн. Позивач безпідставно здійснює розрахунок індексованої орендної плати у 2024 році, оскільки у 2023 році індекс інфляції становив 105,1%, що виключає можливість індексації відповідно до пп. 4.1.1, 4.1.3 п. 4.1 договору. Сторони договору оренди від 15.02.2022 домовились про орендні правовідносини, зокрема, погодили розмір орендної плати (41000 грн.), порядок зростання розміру орендної плати з урахуванням індексу інфляції, а у разі, якщо індекс інфляції є меншим 110%, домовились про не здійснення індексування розміру орендної плати. Такі домовленості сторін (про розмір орендної плати та порядок зростання розміру орендної плати) кореспондуються та узгоджуються з умовами договору оренди від 16.02.2018, за яким об`єкт оренди перебував в орендному користуванні ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ”, а орендодавцем було ТОВ “КАМЕЛОТ ПЛЮС”, директором якого, як і директором ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ”, була Корбут Ю.В. Відтак, застосування формули, наведеної у п. 4.1.2 договору, призвело б до розміру орендної плати у 2032 році до 1072094,94 грн., що у 26 разів перевищує реально погоджений сторонами розмір орендної плати, а річний орендний платіж складав би більше 12 млн. грн, що більше ніж в чотири рази перевищує визначену ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” вартість об`єкту оренди. Систематичні та послідовні дії позивача протягом строку дії договору оренди свідчать про відсутність будь-яких порушень прав та інтересів позивача, а отже, про безпідставність та надуманість позовних вимог. З фактичних обставин справи слідує, що договір оренди дійсно містить положення щодо розміру орендної плати, відмінного від нарахованого та оплаченого, разом з цим, спосіб виконання сторонами умов договору оренди, який підтверджується рахунками, платежами, актами та актом звірки, свідчить про виконання сторонами договору. Спосіб виконання, відмінний від способу, про який зазначено у договорі оренди, обумовлено існуванням об`єктивних обставин (військові дії) та прямо відповідає принципам договірного права, у тому числі диспозитивності. У випадку нарахування позивачем орендної плати згідно п. 4.1, тотожна інформація підлягала б відображенню у звітності Товариства та складала б базу нарахування податку на додану вартість. 
06.01.2026 через систему “Електронний суд” надійшли додаткові пояснення (вступне слово) представника відповідача – адвоката С. Пошелюзного.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
3. Процесуальні питання, вирішені судом 
Відповідно до протоколу розподілу судової справи між суддями від 19.08.2025 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2519/25 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.
Ухвалою суду від 22.08.2025 позовну заяву було про залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі. 
28.08.2025 у встановлений судом строк від позивача надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 02.09.2025 суддею Ярешко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2519/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 30.09.2025.
Ухвалою суду від 30.09.2025 підготовче засідання відкладено на 28.10.2025. Зобов`язано позивача надати у строк до 20.10.2025 обґрунтований детальний розрахунок заявленої до стягнення суми із зазначенням сум та періодів зарахування сплати.
Ухвалою суду від 28.10.2025, що занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.11.2025.
Ухвалою суду від 13.11.2025, у зв`язку з необхідністю відкладення розгляду справи по суті через перебуванням судді Ярешко О.В. у відпустці з 24.11.2025 по 06.11.2026 включно, строк підготовчого провадження у справі № 908/2519/25 визначено з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Розгляд справи по суті призначено на 07.01.2026.
У судове засідання 07.01.2026 з`явилися представники сторін. 
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
У судовому засіданні 07.01.2026 справу розглянуто по суті, підписано та проголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
4. Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують 
15.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” (орендодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” (орендар, відповідач) було укладено договір оренди нежитлового приміщення. 
За умовами договору (п. 1.1 договору), орендодавець зобов`язався передати, а орендар зобов`язався прийняти у строкове платне користування частину нежитлового приміщення, ХІХ-2, першого поверху літ. А-4, у складі приміщень: 2-1 площею 8,0 кв.м; 2-2 площею 211,1 кв.м; 2-3 площею 26,2 кв.м; 2-4 площею 13,5 кв.м; 2-5 площею 1,9 кв.м; 2-6 площею 4,6 кв.м; 2-7 площею 21,2 кв.м; 2-8 площею 102,0 кв.м; 2-9 площею 22,5 кв.м; 2-10 площею 1,0 кв.м; 2-11 площею 1,9 кв.м; 2-12 площею 7,6 кв.м; 2-13 площею 7,0 кв.м; 2-14 площею 3,9 кв.м; 2-15 площею 16,2 кв.м; 2-16 площею 5,7 кв.м; 2-17 площею 24,8 кв.м; 3-1 площею 14,9 кв.м; 3-2 площею 1,9 кв.м; 3-3 площею 1,6 кв.м; 3-4 площею 57,1 кв.м (надалі – об`єкт оренди), яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 8. 
Загальна площа об`єкту оренди становить 554,6 кв.м (п. 1.2).
Згідно п. 1.7, на дату укладення цього договору загальна вартість об`єкта оренди, з урахуванням її індексації, становить 2500000,00 грн. 
Мета орендного користування – організація роздрібної торгівлі товарами продовольчої та/або непродовольчої групи, алкогольними напоями, тютюновими виробами, надання об`єкту оренди (або його частини) у суборенду, надання супутніх послуг (п. 2.1).
Передача-приймання об`єкта оренди у користування здійснюється сторонами на підставі акту приймання-передачі (п. 3.1). 
У розділі 4 договору сторони визначили орендну плату та розрахунки за договором. Відповідно п. 4.1, розмір орендної плати за місяць користування об`єктом оренди складає 41000,00 грн. у цілому за весь об`єкт оренди. Орендна плата включає в себе будь-які податки, збори та обов`язкові платежі. 
Орендна плата підлягає щорічному коригуванню в сторону зростання кожний календарний рік, з урахуванням офіційного індексу інфляції, розрахованого за попередній календарний рік, на підставі індексів інфляції, визначених центральним органом виконавчої влади з питань статистики. При розрахунку індексації орендної плати враховуються виключно періоди, починаючи з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди у користування орендарю (пп. 4.1.1 п. 4.1). 
Зростання орендної плати здійснюється у січні місяці, наступному за звітним календарним роком. Розмір орендної плати вираховується як добуток базового розміру орендної плати, збільшеної на 55000,00 грн., та офіційного індексу інфляції за попередній календарний рік, і є розміром орендної плати за даним договором у календарному році, наступному за звітним, і базовим розміром для подальшого зростання орендної плати у наступному календарному році (пп. 4.1.2 п. 4.1). 
При цьому, за угодою сторін, якщо індекс інфляції за календарний рік буде більшим ніж 110% та меншим ніж 125%, розмір орендної плати за даним договором у календарному році, наступному за звітним, і базовим розміром для подальшого зростання орендної плати у наступному календарному році буде збільшуватися на 10%. Розмір орендної плати збільшується на 15% у разі, якщо індекс інфляції, згідно офіційної інформації Державної служби статистики України, за будь-який календарний рік, протягом дії цього договору перевищить 125% (пп. 4.1.3 п. 4.1). 
Зміна розміру орендної плати, передбачена пунктами 4.1.1-4.1.3 договору, не потребує укладення сторонами додаткових угод та здійснюється у порядку та на умовах цього договору (пп. 4.1.4 п. 4.1). 
Орендодавець один раз на рік має право звернутися до орендаря щодо перегляду розміру орендної плати у спосіб, відмінний від способу, визначеного пп. 4.1.1-4.1.3 договору. У разі схвалення орендарем нового розміру орендної плати така зміна фіксується шляхом складення сторонами додаткової угоди до цього договору (пп. 4.1.5 п. 4.1).
За умовами п. 4.4, згідно з умовами цього договору орендар протягом 5 банківських днів з дати підписання договору сплачує орендну плату за перший місяць користування об`єктом оренди та гарантійний платіж у розмірі 41000,00 грн. Гарантійний платіж зараховується в оплату орендарем останнього періоду (місяця) користування об`єктом оренди. 
Відповідно п. 4.6, орендар сплачує орендну плату щомісячно до 5 числа розрахункового місяця, на підставі рахунків орендодавця, у випадку ненадання рахунків орендна плата сплачується на підставі умов договору.
Згідно п. 4.9, витрати орендодавця з оплати комунальних послуг, пов`язаних з використанням орендарем об`єкту оренди (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення, газопостачання, вивезення твердих побутових відходів, утримання будинку та ін.), компенсації податку на нерухомість, до орендної плати не включаються і оплачуються орандарем окремо, на підставі відповідних рахунків орендодавця.
Орендодавець, відповідно пп. 5.3.6 п. 5.3, зобов`язався щомісячно, у строк до 10-го числа наступного за звітним, надавати орендарю належним чином оформлений та підписаний орендодавцем акт виконаних робіт (наданих послуг) у звітному місяці.
Як визначено у п. 9.1, зміна умов договору, внесення доповнень до нього, а також його розірвання можливе тільки за згодою сторін, якщо інше не передбачено у договорі чи законодавстві України, і здійснюється шляхом укладення додаткових угод, які набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та іншого належного оформлення, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення, та діє до 31.01.2032 (включно) (пункт 7.1).
15.02.2022 договір оренди посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., за реєстровим № 335.
Об`єкт оренди був переданий орендодавцем орендарю згідно підписаного між ними акту приймання-передачі від 15.02.2022.
07.04.2025 між сторонами укладено договір про розірвання договору оренди нерухомого майна. 
Відповідно пункту 2 цього договору, сторони дійшли взаємної згоди достроково розірвати договір оренди нерухомого майна, посвідчений Кукурудз Т.Ю., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 15.02.2022 за р. № 335, з 07 квітня 2025 року.
Згідно пункту 3 сторони домовились, що з 01.03.2025 до моменту розірвання договору орендна плата не нараховується та не сплачується. 
07.04.2025 договір про розірвання посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю., за реєстровим № 448.
Об`єкт оренди був повернутий орендарем орендодавцю згідно підписаного між ними акту приймання-передачі (повернення) від 07.04.2025.
Як слідує з наданих відповідачем доказів, позивачем (орендодавцем) виписувалися відповідачу рахунки-фактури з призначенням платежу: «орендна плата» з зазначенням періоду (конкретного місяця), за який вона сплачується, у кожному з рахунків. 
Так, у 2022 році, у період із 05.03.2022 по 12.12.2022, було виписано 9 рахунків на загальну суму 8000,00 грн. (8 рахунків на 800,00 грн. кожен (за період із травня по грудень 2022) та 1 рахунок на 1600,00 грн. (орендна плата за 03-04.2022). 
У 2023 році, у період із 11.01.2023 по 14.11.2023, було виписано 11 рахунків на загальну суму 79800,00 грн. (6 рахунків на 800,00 грн. кожен (за період із січня по червень 2023) та 5 рахунків на суму 15000,00 грн. кожен (за період із липня по листопад 2023).
У 2024 році, у період із 12.01.2024 по 12.12.2024, було виписано 8 рахунків на загальну суму 12300,00 грн. (7 рахунків на 15000,00 грн. кожен (за періоди: січень, з березня по травень, вересень, з листопада по грудень 2024) та 1 рахунок на суму 18000,00 грн. (за жовтень 2024).
У 2025 році був виписаний 1 рахунок на суму 16500,00 грн. (за січень 2025).
Всього позивачем було виписано рахунків на загальну суму 116600,00 грн. 
Відповідачем було сплачено орендної плати, згідно призначень платежу, вказаних у платіжних документах, а саме: 22.02.2022 суму 41000,00 грн. (гарантійний платіж), 22.02.2022 суму 20500,00 грн. (за лютий 2022), 31.03.2022 на суму 1600,00 грн. (березень-квітень 2022), 19.05.2022 на суму 800,00 грн. (травень 2022), 08.06.2022 на суму 800,00 грн. (червень 2022), 08.07.2022 суми 800,00 грн. (липень 2022), 10.08.2022 суми 800,00 грн. (серпень 2022), 15.09.2022 суми 800,00 грн. (вересень 2022), 15.11.2022 суми 1600,00 грн. (жовтень-листопад 2022), 16.12.2022 суми 800,00 грн. (грудень 2022), 16.01.2023 суми 800,00 грн. (січень 2023), 17.02.2023 суми 800,00 грн. (лютий 2023), 20.03.2023 суми 800,00 грн. (березень 2023), 17.04.2023 суми 800,00 грн. (квітень 2023), 15.05.2023 суми 800,00 грн. (травень 2023), 16.06.2023 суми 800,00 грн. (червень 2023), 06.07.2023 суми 15000,00 грн. (липень 2023), 07.08.2023 суми 15000,00 грн. (серпень 2023), 12.09.2023 суми 15000,00 грн. (вересень 2023), 07.10.2024 суми 18000,00 грн. (жовтень 2024), 27.11.2024 суми 15000,00 грн. (листопад 2024), 11.12.2024 суми 15000,00 грн. (грудень 2024), 13.01.2025 суми 16500,00 грн. (січень 2025). Всього сплачено загальну суму орендної плати у розмірі 183800,00 грн., що визнано позивачем.
Оплата вказаних платежів підтверджується наданими відповідачем копіями платіжних інструкцій, також копіями наданих позивачем банківських виписок щодо платежів орендної плати за період із 06.07.2023 по 13.01.2025.
Відповідачем надано до матеріалів справи копії платіжних інструкцій щодо перерахування на рахунок позивача, згідно призначень платежів: «компенсації комунальних послуг». Суд не здійснює оцінку правильності та достатності сплати сум компенсації комунальних послуг, оскільки предметом позову є стягнення суми орендних платежів. 
Між сторонами підписували акти здачі-прийняття робіт (послуг), в яких зазначалася окремим рядком «сума оренди приміщення», що відповідає сумам, вказаним у рахунках позивача, окрім сум: 20500,00 грн. за березень 2022, 1105,36 грн. за лютий 2025, 41000,00 грн. за лютий 2025, 46905,68 грн. за березень 2025. В інших рядках актів вказувалися комунальні послуги: вивіз ТБО, компенсація за водопостачання, за електроенергію, тощо.
Між ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” та ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” підписано акт звірки взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2022 – 21.05.2025, згідно якого дебет та кредит визначені у сумі 3358252,25 грн. Зазначено, що за даними ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” на 21.05.2025 заборгованість відсутня.
У цьому акті звірки відображено, як суми зроблених відповідачем орендних платежів (орендної плати), так і суми, які визначені як комунальні послуги, згідно призначень платежу у платіжних інструкціях.
Звернувшись із позовом до господарського суду позивач стверджував, що відповідачем здійснювалася сплата орендної плати без урахування збільшення суми на індекс інфляції, що передбачено п.п. 4.1.1-4.1.3 договору. До стягнення заявив суму у розмірі 1252978,14 грн., що є частковою заборгованістю відповідача.
5. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення 
За приписами ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Згідно ч.ч. 1, 3, 5, 6 ст. 762 ЦК України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.
Тобто, законодавець у даних правовідносинах не визначає обов`язкової індексації розміру орендної плати. 
Натомість, сторонами у договорі від 15.02.2022 передбачено як щорічне коригування плати у сторону зростання на підставі індексації плати за попередній рік, так і її збільшення на конкретно визначену суму 55000,00 грн.
Щодо посилання відповідача на те, що його звичайною діловою практикою та бізнес-моделлю ніколи не передбачалася така формула індексації орендної плати з іншими орендодавцями, так само як і з попереднім орендодавцем приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 58, судом до уваги не приймається, виходячи з такого.
Як слідує з наданих відповідачем доказів, 15.02.2022 ухвалено рішення учасника № 38-ГД ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ”, згідно якого вирішено: у зв`язку зі зміною особи орендодавця розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 16.02.2018; у зв`язку з господарсько-виробничою необхідністю укласти з орендарем - ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” договір оренди частини нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, буд. 58, загальною площею 554,6 кв.м за ціною, строком дії та на інших умовах, узгоджених сторонами під час укладання договору; надати повноваження представнику ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” – Непомнящому Я.В., який діє на підставі довіреності від 03.06.2021 № 4290, на підписання від імені Товариства з ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ”, договору оренди за ціною, строком та на інших умовах, визначених представником самостійно під час укладання договору.
Тобто, представнику відповідача (орендаря) було надано право на самостійне визначення умов договору оренди, зокрема щодо орендної плати та порядку її визначення.
Згідно умов договору від 16.02.2018 оренди нежитлового приміщення ХІХ-2 першого поверху літ. А-1 загальною площею 513,00 кв.м по пр. Моторобудівників, буд. 58 у м. Запоріжжі, що був укладений між ТОВ “КАМЕЛОТ ПЛЮС” та ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ”, розмір орендної плати за домовленістю сторін може бути переглянутий сторонами у разі якщо індекс інфляції, згідно офіційної інформації Державної служби статистики України, за будь-який календарний рік протягом дії цього договору, перевищить 130%. Зміна розміру орендної плати фіксується шляхом укладання додаткової угоди до цього договору.
Так, як було визначено у цьому договорі від 16.02.2018, місячна орендна плата, зокрема становила у березні 2018 – 16900,00 грн., у лютому 2022 – 35800,00 грн., у березні 2022 – 36300,00 грн., січні 2025 – 53200,00 грн., у лютому 2025 – 53700,00 грн.
Тобто, було передбачено щомісячне зростання суми орендної плати та можливість, за окремою домовленістю сторін, врахування індексу інфляції.
Відтак, надаючи представнику ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” право на підписання договору оренди від 15.02.2022 із самостійним визначенням ним умов цього договору, ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” (як орендар) знало та розуміло, що умови цього договору можуть відрізнятися від умов договору від 16.02.2018.
Крім того, за договором від 16.02.2018 в оренду було передано приміщення по пр. Моторобудівників, буд. 58 загальною площею 513,00 кв.м, а за договором від 15.02.2022 площею 554,6 кв.м.
В інших договорах оренди, що укладалися відповідачем в якості орендаря, копії яких містяться в матеріалах справи, передбачено щорічне збільшення орендної плати на 10%.
Тобто, щорічне збільшення орендної плати є звичайною діловою практикою відповідача. 
Щодо фактичної домовленості сторін про сплату орендної плати у сумах, що визначені у рахунках на оплату та в актах здачі-прийняття.
Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Матеріали справи не містять доказів визнання договору оренди від 15.02.2022 чи його частини недійсними.
До спірних правовідносин підлягає застосуванню принцип "pacta sunt servanda" - "договорів необхідно дотримуватись", закріплений у статті 629 ЦК України, згідно якої договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Одним з ключових елементів цивільного права є автономія волі учасників цивільних відносин, а тому законодавець передбачив, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга, третя статті 6 ЦК України).
Для договорів найму, що укладаються між юридичним особами щодо нерухомого майна, яке є власністю орендодавця, законодавством не встановлено алгоритму визначення орендної плати. Отже, сторони договору на власний розсуд визначають порядок її формування, індексацію, зменшення, збільшення, звільнення, тощо. 
Сторони у договорі оренди від 15.02.2022 передбачили чітке визначення розміру орендної плати та порядок її щорічного зростання.
Для визначення орендарем місячної орендної плати, враховуючи, що індекс інфляції визначається Держстатом та є офіційною та загальновідомою інформацією, не потребується ані рахунків орендодавця, ані актів. 
Відповідно п. 4.6 договору, орендар сплачує орендну плату щомісячно до 5 числа розрахункового місяця, на підставі рахунків орендодавця, у випадку ненадання рахунків орендна плата сплачується на підставі умов договору.
Як було зазначено позивачем, рахунки виставлялися не на всю суму орендної плати.
Відповідно ст. 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Отже, рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити для перерахування коштів, і його ненадання, чи надання з певними недоліками чи помилками, зокрема щодо суми, не звільняє платника від обов`язку оплатити послуги у сумі, що визначена договором та може бути розрахована ним самостійно.
Судом були проаналізовані рахунки, які надані відповідачем до матеріалів справи. У цих рахунках постачальником визначалося ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” (позивач) із зазначенням, зокрема його банківських реквізитів, одержувачем та платником - ТОВ “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” (відповідач) та вказувалося: «ТОВ “КАМЕЛОТ ПЛЮС” є платником податку на прибуток на загальних умовах без ПДВ».
Тобто, виписані рахунки мали певні дефекти, оскільки у них зазначалися дані щодо юридичної особи (ТОВ “КАМЕЛОТ ПЛЮС”), яка не була стороною договору від 15.02.2022.
Також рахунки не виставлялися щомісячно, а умовами договору визначено щомісячна сплата відповідачем орендної плати. Також у рахунках зазначалася сума орендної плати, яка вочевидь не відповідала навіть мінімальному платежу, що був визначений у 2022 році – 41000,00 грн.
При цьому, відповідач, укладаючи договір оренди та сплачуючи згідно платіжної інструкції № 174989 від 22.02.2022 суму 41000,00 грн. в якості гарантійного платежу (який відповідно п. 4.4 договору зараховується в оплату орендарем останнього періоду (місяця) користування об`єктом оренди) розумів, що саме така сума визначена договором.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
При цьому суд відзначає, що добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
Акти, що підписувалися між сторонами, оцінюються судом критично. В актах здачі-прийняття робіт (послуг), що підписувалися сторонами, окремим рядком зазначалася «сума оренди приміщення», що відповідає сумам, вказаним у рахунках позивача, окрім сум: 20500,00 грн. за березень 2022, 1105,36 грн. за лютий 2025, 41000,00 грн. за лютий 2025, 46905,68 грн. за березень 2025. 
Тобто, між сумами, що визначалися у рахунках, та між сумами, що вказані в актах, існують розбіжності. При цьому, відповідач посилається лише на суми, що визначені у рахунках. Зазначення в актах того, що сторони претензій одна до одної не мають, не спростовують висновків суду щодо визначення суми та порядку розрахунку орендної плати саме у договорі оренди від 15.02.2022 та рахунки та акти не можуть вважатися змінами до договору.
Представник позивача у судовому засіданні заявив, що рахунки виписувалися лише на частину орендної плати. 
Оскільки рахунки не визначені законодавством як первинні документи та сторонами у договорі не ставиться у залежність вирахування суми орендної плати від виставлення цих рахунків та/чи підписання сторонами актів, суд не вбачає у діях позивача суперечливої поведінки.
Відповідач, отримуючи рахунки та підписуючи акти, в яких зазначена значно нижча сума орендної плати, у рахунках вказані дані щодо іншої юридичної особи, яка не була учасником спірних правовідносин, не звернувся до позивача за будь-якими роз`ясненнями. Протилежне відповідачем не доведено.
Крім того, відповідач сплачував лише суми згідно рахунків та не сплачував орендну плату у місяцях, в яких рахунки не надавалися чи акти не підписувалися, тим самим порушуючи умови договору оренди щодо щомісячної сплати орендної плати.
Відповідно ст. 529 ЦК України, кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Тобто, приймати від відповідача сплату частини орендної плати, зокрема без її інфляційного збільшення, було правом позивача.
Поведінка позивача щодо не ініціювання позивачем дострокового розірвання договору внаслідок несплати орендарем орендної плати судом не оцінюється, оскільки ТОВ “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” є суб`єктом господарювання, який здійснює ведення господарської діяльності на свій власний ризик.
Твердження відповідача щодо досягнення сторонами домовленості сплати орендної плати на підставі виставлених орендодавцем рахунків на менші суми, ніж вказано у договорі, не знайшло свого підтвердження.
Відповідно ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 ЦК).
Як визначено у п. 9.1 договору оренди, зміна умов договору, внесення доповнень до нього, а також його розірвання можливе тільки за згодою сторін, якщо інше не передбачено у договорі чи законодавстві України, і здійснюється шляхом укладення додаткових угод, які набирають чинності з моменту їх підписання сторонами та іншого належного оформлення, відповідно до вимог чинного законодавства України.
Матеріали справи не містять укладених між сторонами та посвідчених нотаріально додаткових угод до договору оренди щодо зміни розміру орендної плати у бік її зменшення та/чи зміни порядку визначення розміру орендної плати, зокрема визначення суми плати у рахунках чи актах у зв`язку з введенням 24.02.2022 воєнного стану в Україні, частковим пошкодженням орендованого майна (за наявності такого) внаслідок ракетних обстрілів російськими військами, погіршенням фінансового стану орендаря, чи з інших підстав.
Відповідачем не заявлено та не доведено неможливості використання ним орендованого майна у певний проміжок часу, що могло бути підставою для звільнення від сплати ним орендної плати (ч. 6 ст. 762 ЦК). Зокрема, у матеріалах справи відсутнє будь-яке листування між сторонами з цього приводу. 
З урахуванням предмету та підстав позову суд при розгляді цієї справи не досліджує дотримання позивачем податкової дисципліни чи дисципліни подання звітності до контролюючих органів. 
Акт звірки, на який посилається відповідач, не спростовує висновків суду щодо встановлення умовами договору оренди суми орендної плати та порядку її визначення й сплати.
Згідно положень ст. 1 Першого протоколу Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Позивачем викладено розрахунок розміру заборгованості у сумі 1252978,14 грн., що заявлена до стягнення, таким чином.
Відповідно до п. 4. 1 договору оренди, розмір місячної орендної плати у 2022 році складав 41000,00 грн.
Розмір місячної орендної плати у 2023 році складав 105600,00 грн., відповідно до положень пп. 4.1.2 п. 4.1 договору, а саме: 41000,00 грн. (базовий розмір орендної плати у 2022 році) + 55000,00 грн. (сума, на яку збільшується розмір орендної плати) + 9600,00 грн. (10% від цієї суми – індекс інфляції за 2022 рік, з урахуванням обмежень, які визначені у пп. 4.1.3 п. 4.1 договору) = 105600,00 грн.
Суд враховує, що сукупний індекс інфляції за квітень – грудень 2022 рік складав 123,01%, тобто, був більшим ніж 110% та меншим, ніж 125%. Відтак, за умовами пп. 4.1.3 п. 4.1 договору розмір орендної плати мав бути збільшений на 10%. 
Суд погоджується з цим розрахунком позивача.
Відповідачем за оренду у січні 2023 було сплачено 800,00 грн., тобто на 800,00 грн. зменшився обов`язок по оплаті базового платежу за оренду у січні 2023, який складав 41000,00 грн. 
Позивач за 2023 рік просив стягнути суму 115200,00 грн. (9600,00 грн. інфляційного збільшення * 12 = 115200,00 грн.), що є його правом. 
105600,00 грн. (місячна орендна плата у 2023 році) – це базовий розмір орендної плати, відповідно до умов пп. 4.1.2 п. 4.1 договору, для сплати орендної плати у 2024 році.
Відтак, розмір місячної орендної плати у 2024 році, за розрахунком позивача, складав 168790,60 грн., відповідно до положень пп. 4.1.2 п. 4.1 договору, а саме: 105600,00 грн. (базовий розмір орендної плати у 2023 році) + 55000,00 грн. (сума, на яку збільшується розмір орендної плати) + 8190,60 грн. (5,1% від цієї суми – річний індекс інфляції за 2023 рік) = 168790,60 грн.
Суд не погоджується з цим розрахунком позивача, оскільки інфляція за 2023 рік від суми 160600,00 грн. (105600,00 грн. + 55000,00 грн. = 160600,00 грн.) складає 8164,59 грн. (сукупний індекс інфляції за січень – грудень 2023 рік складав 105,08%).
Таким чином, розмір місячної орендної плати у 2024 році складав 168764,59 грн., що є базовим розміром орендної плати, відповідно до умов пп. 4.1.2 п. 4.1 договору, для сплати орендної плати у 2025 році.
Суд також не погоджується з твердженням відповідача про безпідставність здійснення позивачем розрахунку індексованої орендної плати у 2024 році, оскільки у 2023 році індекс інфляції становив 105,1%, що виключає можливість індексації відповідно до пп. 4.1.1, 4.1.3 п. 4.1 договору.
Так, пп. 4.1.1, 4.1.3 п. 4.1 договору встановлено, що орендна плата підлягає щорічному коригуванню в сторону зростання кожний календарний рік, з урахуванням офіційного індексу інфляції, розрахованого за попередній календарний рік, на підставі індексів інфляції, визначених центральним органом виконавчої влади з питань статистики. При цьому, за угодою сторін, якщо індекс інфляції за календарний рік буде більшим ніж 110% та меншим ніж 125%, розмір орендної плати за даним договором у календарному році, наступному за звітним, і базовим розміром для подальшого зростання орендної плати у наступному календарному році буде збільшуватися на 10%. Розмір орендної плати збільшується на 15% у разі, якщо індекс інфляції, згідно офіційної інформації Державної служби статистики України, за будь-який календарний рік, протягом дії цього договору перевищить 125%. 
Тобто, у випадку, коли індекс інфляції за попередній календарний рік буде більшим ніж 110%, то сторони збільшують орендну плату на 10% (граничний розмір). Незастосування взагалі індексу інфляції, у разі, якщо він за рік буде меншим ніж 110%, договором не передбачено.
Як зазначив позивач, відповідач з січня по вересень 2024 щомісячно не доплачував суму у розмірі 72790,60 грн., а з жовтня 2024 по грудень 2024 включно щомісячно не доплачував суму, зокрема у розмірі 63790,60 грн., що за 12 місяців 2024 складає 846487,20 грн. (72790,60 грн. * 9 місяців + 63790,60 грн. * 3 місяці).
При цьому, позивач наголосив, що ним визначається стягнення цих сум із урахуванням принципу диспозитивності (тобто, позивач має право на стягнення лише частини суми заборгованості).
У розрахунку позивачем не наведено, яким чином ним визначалися суми недоплат у розмірі 72790,60 грн. та у розмірі 63790,60 грн.
Суд зазначає, що за 12 місяців 2023 року відповідач мав сплатити суму орендної плати у загальному розмірі 2025175,08 грн. (168764,59 грн. * 12 місяців = 2025175,08 грн.).
Згідно наявних доказів, у 2023 році відповідачем була сплачена загальна сума орендної плати у розмірі 48000,00 грн. Таким чином, заборгованість склала суму 1977175,08 грн.
Позивач заявив до стягнення з відповідача суму 846487,20 грн., що є його правом.
Враховуючи наведене вище, розмір місячної орендної плати у 2025 році складав 250572,04 грн., відповідно до положень пп. 4.1.2 п. 4.1 договору, а саме: 168764,59 грн. (базовий розмір орендної плати у 2024 році) + 55000,00 грн. (сума, на яку збільшується розмір орендної плати) + 26807,45 грн. (інфляційні від суми 223764,59 грн. (168764,59 грн. + 55000,00 грн. = 223764,59 грн.) (сукупний індекс інфляції за січень – грудень 2024 рік складав 111,98%).
З урахуванням того, що позивач неправильно визначив розмір базового місячного розміру орендної плати за 2024 рік, позивачем неправильно визначено розмір місячної орендної плати у 2025 році – 250645,47 грн.
Як зазначив позивач, відповідач у січні та лютому 2025 не доплачував, зокрема суму орендних платежів у розмірі 145645,47 грн., що за 2 місяці 2025 складає 291290,94 грн. 
Так, як встановлено судом, згідно пункту 3 договору від 07.04.2025 про розірвання договору оренди нерухомого майна, сторони домовились, що з 01.03.2025 до моменту розірвання договору орендна плата не нараховується та не сплачується. 
Відтак, за січень та лютий 2025 року відповідач мав сплатити орендну плату у загальному розмірі 501144,08 грн. (250572,04 грн. * 2 місяці = 501144,08 грн.).
Відповідачем, згідно наданих доказів, за оренду у 2025 році було сплачено суму 16500,00 грн. та 41000,00 грн. гарантійного платежу, що разом складає 57500,00 грн.
Таким чином, заборгованість склала суму 443644,08 грн.
Позивач заявив до стягнення з відповідача суму 291290,94 грн., що є його правом.
Враховуючи наведене вище, загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить суму 1252978,14 грн. (115200,00 грн. за 2023 рік + 846487,20 грн. за 2024 рік + 291290,94 грн. за січень-лютий 2025 року).
Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК).
За приписами ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 
Відповідно ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України, правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказів перерахування відповідачем на користь позивача суми боргу, що заявлена до стягнення та нарахування якої визнана судом обґрунтованою, сторонами суду не надано.
Таким чином, позов про стягнення з відповідача на користь позивача 1252978,14 грн. боргу судом задовольняється.
6. Судові витрати
Згідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. 
Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір у сумі 18794,67 грн. покладається на відповідача.
У зв`язку зі сплатою позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі більшому, ніж встановлено Законом України «Про судовий збір», 2049,69 грн. судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету ухвалою суду, у разі подання відповідного клопотання.
Представник відповідача у судовому засіданні 07.01.2026 заявив, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані у визначені законодавством строки.
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ: 

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “АПЕЛЬМОН ПРАЙМ” (вул. Червона, буд. 34, м. Запоріжжя, 69010, код ЄДРПОУ 41696968) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “КАМЕЛОТ ПРАЙМ” (вул. Моторобудівників, буд. 58, м. Запоріжжя, 69068, код ЄДРПОУ 43619103) суму 1252978 (один мільйон двісті п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 14 коп. та 18794 (вісімнадцять тисяч сімсот дев`яносто чотири) грн. 67 коп. судового збору. 

Відповідно ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано – 16 січня 2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.В. Ярешко