Справа № 357/16218/25
3/357/111/26 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Руслан Озадовський розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Департаменту патрульної поліції управління патрульної поліції у Київській області полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону №1 відносно
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП,
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності -  ОСОБА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

З протоколу про адміністративне правопорушення від 01.10.2025 серії ВАД №135749 вбачається, що в період з 01.08.2025 по 01.10.2025 гр. ОСОБА_1 , перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ-Маркет», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. 1-а Піщана, 5, таємно викрав з полиці магазину алкогольні напої, а саме горілку «Хлібний Дар» у кількості 7 пляшок та алкогольний напій Black Duck у кількості 1 пляшка, вартістю 700 грн. 00 коп. без ПДВ, завдавши матеріальні збитки магазину, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 51 КУпАП.
08.10.2025 до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 51 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Судове засідання у справі було призначене на 13.10.2025, однак ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином за адресою проживання, зазначеною у протоколі про адміністративне правопорушення, а також шляхом направлення смс-повідомлення. Причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подавав. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 06.11.2025.
06.11.2025 ОСОБА_1 повторно у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судом було ухвалено постанову про примусовий привід від 06.11.2025 на 20.11.2025.
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов супровідний лист з рапортом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону № 1, в якому зазначено, що за місцем проживання особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, виявити не вдалося.
20.11.2025 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судом було ухвалено постанову про примусовий привід від 20.11.2025 на 02.12.2025.
На адресу суду повторно надійшов супровідний лист з рапортом Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції у Київській області Полку патрульної поліції в м. Біла Церква та Білоцерківському районі батальйону № 1, з якого вбачається, що ОСОБА_1 за місцем проживання не виявлено.
Розгляд справи було відкладено на 16.12.2025.
16.12.2025 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, при цьому відомостей про виконання постанови про примусовий привід до суду не надходило.
У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 06.01.2026, одночасно ухвалено постанову про примусовий привід.
06.01.2026 ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим судом повторно ухвалено постанову про примусовий привід та відкладено розгляд справи на 29.01.2026.
У судовому засіданні особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , вину не визнав та пояснив, що крадіжки не вчиняв, зазначивши, що при придбанні товарів у вказаному магазині завжди здійснював оплату.
Також ОСОБА_1 повідомив, що причиною його неявки у попередні судові засідання було перебування на лікуванні в місті Києві, однак будь-яких документів, що підтверджують зазначені обставини, суду не надав.
Крім того, останній зазначив, що судові повістки про виклик до суду ним не отримувалися, за винятком повістки на судове засідання, призначене на 29.01.2026.
Отже, заслухавши пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи та відеозапис з нагрудної камери поліцейських, суддя приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
Згідно зі ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, надати їм належну оцінку, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, і залежно від встановленого - ухвалити законне та вмотивоване рішення.
У зв`язку з цим слід зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, зумовлених визнанням та дією принципу верховенства права.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін, при цьому закон не покладає на суд обов`язку збирати докази винуватості чи невинуватості особи.
Беручи до уваги приписи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику ЄСПЛ у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011, заява № 16347/02) та «Надточій проти України» (рішення від 15.05.2008, заява № 7460/03), з урахуванням серйозності адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, яке за своєю природою має ознаки «кримінального обвинувачення», суд зазначає, що сторона обвинувачення, яку у цій справі представляє особа, що склала протокол про адміністративне правопорушення, зобов`язана забезпечити належний рівень доказування, який не залишає розумних сумнівів щодо доведеності вини особи.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» зазначив, що при оцінці доказів застосовується критерій доведення «поза розумним сумнівом» (з посиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак чи неспростовних презумпцій факту.
У рішенні від 20.09.2016 у справі «Karelin v. Russia» (заява № 926/08) ЄСПЛ наголосив, що за наявності неточностей або суперечностей у фабулі адміністративного правопорушення суд не вправі перебирати на себе функції сторони обвинувачення та самостійно відшукувати докази винуватості особи.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи надання доказів на свій захист та спростування протоколу є неприпустимим у розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленого у ст. 62 Конституції України, оскільки доказування є правом, а не обов`язком особи.
При цьому суд наголошує, що він не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення чи перебирати на себе функції обвинувачення, оскільки це призвело б до втрати судом статусу незалежного органу правосуддя та порушення вимог ст. 6 Конвенції.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.
Незважаючи на зазначені вимоги закону та практику ЄСПЛ, протокол про адміністративне правопорушення, який визначає межі судового розгляду та є доказом у справі, не узгоджується з іншими матеріалами справи, оскільки відомості, викладені у ньому, належним чином не підтверджені.
Як убачається з матеріалів справи, зокрема з відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який був досліджений у судовому засіданні, факт вчинення ОСОБА_1 крадіжки не зафіксований. Крім того, у матеріалах справи зазначено про долучення відеозаписів з камер відеоспостереження магазину «АТБ-Маркет», які нібито фіксують момент вчинення адміністративного правопорушення, однак фактично такі відеозаписи у справі відсутні.
До протоколу про адміністративне правопорушення долучено: відеозапис з бодікамери поліцейських, інвентаризаційну відомість № 1711586043 від 01.10.2025, заяву та повідомлення старшого охоронника ТОВ «АТБ-Маркет» ОСОБА_2 , а також рапорт. Інших доказів матеріали справи не містять.
При цьому суд зазначає, що рапорт є внутрішнім службовим документом і сам по собі не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки порядок його складання не врегульований законом. Така правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 489/4827/16-а, згідно з якою показання службової особи — інспектора поліції — не можуть вважатися об`єктивними доказами, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, що здійснює функції контролю та нагляду.
Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Отже, з наданих матеріалів суду та отриманих показань безпосередньо, встановлено, що дані, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, не знайшли свого підтвердження.
Таким чином, посадовою особою поліції, якою складався стосовно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 51 КУпАП не дотримано відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Суд зауважує, що сам факт складання протоколу не може бути достатнім доказом вчинення правопорушення за відсутності інших належних доказів і не звільняє уповноважену особу на складання протоколу особу від обов`язку збирання доказів у спосіб визначений Законом. Протокол про адміністративне правопорушення є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення, а тому не може вважатися доказом вчинення правопорушення в розумінні ст. 251 КУпАП, а обставини, викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніву у суду.
Таким чином, викладене вище дає обґрунтовані підстави вважати про недоведеність матеріалами справи суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП, що вказує на відсутність в діянні ОСОБА_1 складу цього адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 7, 22, 23, 24, 27, 51, 221, 276, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд, 

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі відносно  ОСОБА_1  за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 51 КУпАП - закрити. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області.

Суддя	Руслан ОЗАДОВСЬКИЙ