Справа № 530/2072/25
2/530/254/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И

05.02.2026 року Зіньківський районний суд Полтавської області в складі головуючого судді - Ситник О.В., за участю секретаря Бедюх Н.І. розглянувши у судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в місті Зіньків, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-
ВСТАНОВИВ:
24.10.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Зіньківського районного суду Полтавської області із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
З позову вбачається, що 02.10.2021 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 від даного шлюбу сторони мають сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час сторони разом не проживають, шлюб між ними розірвано, відповідач як батько дитини є здоровим та працездатним, здійснює діяльність у сфері автосервісу ,працює в “Айкон Автосервіс” та має власне СТО, володіє кватирою ,кімнатою у підвалі будинку, житловим будинком та двома автомобілями , а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дитини, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою судді від 30.10.2025 року відкрито спрощене позовне провадження. 
26.01.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов в якому він позовні вимоги визнає частково та зазначив, що вимога позивача у фіксованому розмірі 10000 грн. щомісячно є необгрунтованою та такою ,що не відповідає його матеріальному становищу. Зазначений розмір фактично становить 56% його середнього доходу ,який є нестабільним та нерегулярним, що не відповідає принципу співмірності визначеному ст.182 СК України. Визначення аліментів у такому розмірі створює ризик утворення заборгованості та не сприятиме стабільному виконанню рішення суду. Зазначив, що жодних доказів про відсутність грошового забезпечення на дитину із травня місяця не було надано. Квартира на яку позивач посилається у позові є його особистою приватною власністю набутою ним до укладення шлюбу, яка не здається в оренду та не приносить прибутку, а тому не має жодного відношення до визначення розміру аліментів ,транспортні засоби на які посилається позивач у позові за ОСОБА_2 не зареєстровані . На даний час він не має офіційного місця роботи ,його дохід є нестабільним та нерегулярним, формується з тимчасових підробітків і в середньому становить близько 18000 грн на місяць, проте може змінюватись залежно від обставин. Зазначив, що проживає у іншій сім`ї, несе постійні витрати на проживання ,при винесенні рішення просив врахувати реальне матеріальне становище та визначити аліменти у справедливому та співмірному розмірі ( а.с.39-40).
04.02.2026 року від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначила, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі 10000 грн підтримує в повному обсязі. Їх сину 1 рік 6 місяців, він народився передчасно у зв`язку з чим потребує постійного посиленого медичного нагляду, регулярних профілактичних та діагностичних заходів, належить до групи підвищеного ризику ускладнень, вакцинація дитини є виключно платною, окрім медичних витрат дитина щомісячно потребує коштів на вітаміни та лікарські засоби, повноцінне харчування, розвивальні іграшки та дитячі книги, витрати на таксі для поїздок до медичних закладів ,що зумовлено віком дитини та станом здоров`я. Починаючи з березня планується зарахування сина до приватного дитячого садка ,вартість якого становить 5000 грн + харчування. Просить суд визначити розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі 10000 грн оскільки відповідач працює не офіційно, під час спільного проживання повідомляв особисто ,що його реальний щомісячний дохід складає не менше 30 000 грн ,у зв`язку з чим твердження відповідача про дохід у 18 000 грн. вважає таким, що не відображає його реального фінансового стану. Чеки з витратами на дитину систематично не зберігалися ,однак частину підтверджень вдалося отримати з мобільного додатку аптеки . Вважає свої вимоги законними, обгрунтованими та такими ,що повністю відповідають інтересам малолітньої дитини, а тому просить позовні вимоги задоволити в повному обсязі. 
04.02.2026 року від відповідача ОСОБА_2 надійшло заперечення на відповідь на відзив в якому зазначає, що вказаний розмір у твердій грошовій сумі 10000 грн є необгрунтованим та завищеним, оскільки офіційний дохід відсутній . Позивач зазначає, що потреби дитини вимагають високих витрат ,але не надала суду доказів неможливості забезпечення цих потреб власними силами або через державні програми ,що суперечить принципу співвідповідальності. 
Позивачем не надано медичних висновків про стан дитини ,призначень лікарів із зазначенням припаратів та термінів лікування, документ який надає позивач від медзакладу не має печатки і підпису, що ставить під сумнів його юридичну силу ,витрати на лікування та вакцинацію можуть розглядатися як додаткові витрати на дитину . Питання вакцинації має вирішуватись з урахуванням медичних показань та за участю обох батьків, відповідно до законодавства України. Сам по собі факт можливого проведення вакцинації не є підставою для збільшення аліментів. Вибір приватного закладу-рішення позивача, позивачем не доведено неможливість відвідування комунального закладу ,медичних протипоказань або необхідності саме приватного садка. Витрати на приватний садок можуть розглядатися як додаткові витрати, але не як підстава для збільшення щомісячних аліментів. Позивач працює в компанії “Зелений Слон 7” ,що підтверджує наявність стабільного доходу. Під час робочого часу догляд за дитиною періодично здійснює мати відповідача ,яка забезпечує її побут ,харчування та розвиток. Зазначив, що його фактичний дохід на сьогодні становить близько 18000 грн на місяць, що є нестабільним та неофіційним, а тому вимоги позивача вважає не співмірними з його матеріальним станом ,не враховують можливостей обох батьків та наявних державних програм ,не підкріплені доказами реальних потреб дитини на суму заявлену позивачем. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 10 000 грн, визначити розмір аліментів у справедливому та співмірному розмірі з урахуванням його реального доходу та вимогам законодавства . Крім цього просив звільнити його від сплати судового збору.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася ,надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними у матеріалах справи, письмовими доказами та поясненнями.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився ,надіслав до суду відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив, які приєднано до матеріалів справи.
Суд, прийнявши до уваги позовну заяву позивача, заперечення відповідача , вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як вбачається із матеріалів справи, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Суми), 02.10.2021 року, актовий запис № 1406, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні.
Батько дитини ОСОБА_3 з травня 2025 року жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з приводу чого між ними склались спірні правовідносини щодо утримання дитини.
Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо обов`язку відповідача як батька утримувати дитину, який регулюється нормами Глави 15 "Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Розділу ІІ Сімейного кодексу України.
Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Позивачка просить суд визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. з усіх видів заробітку відповідача щомісячно та до досягнення сином повноліття.
Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як вбачається з положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом на 1 січня 2025 року, становить 2563 грн.
Разом з тим, з положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років станом на 1 січня 2026 року, становить 2817 грн.
Враховуючи те що позивач ОСОБА_1 просить визначити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10000,00 грн. з усіх видів заробітку відповідача щомісячно та до досягнення сином повноліття, обгрунтовуючи те, що син народився передчасно, потребує платної вакцинації ,медичних витрат, та в майбутньому планується відвідування платного приватного дитячого садка , посилаючись на те що під час проживання з відповідачем останній повідомляв, що його дохід складає не менше 30 000 грн. ,але належних доказів на підтвердження зазначеного не надала , крім цього суд бере до уваги позицію відповідача про часткове визнання позову ,те що його дохід є нестабільним та неофіційним, на сьогодні складає близько 18000 грн , зазначені позивачем витрати з урахуванням стану здоров`я дитини та відвідування приватного дитячого садка ,лікування та розвитку ,є предметом окремої позовної вимоги в розумінні ст.185 СК України та належать до додаткових витрат. При визначенні розміру аліментів суд враховує малолітній вік та стан здоров`я дитини, визначений законом прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, матеріальне становище відповідача.
Як визначено ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується з вимогами ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц вказав,що за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на малолітню дитину, позивачем не обґрунтовано та не надано жодних доказів, що є її процесуальним обов`язком згідно зі ст.ст.12,81 ЦПК України, у підтвердження визначенихст.182 СК України обставин: стану здоров`я дитини та відповідача, їх матеріального стану, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, перебування у його власності майна чи здійснення відповідачем певних витрат.
До того ж позивачем жодними доказами не підтверджено понесення необхідних витрат у розмірі 10 000 грн щомісячно (по 5 000 грн на кожного з батьків), адже обов`язок по утриманні дітей лежить на обох батьках порівну. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З огляду на викладене у своїй сукупності, ураховуючи, що батьки зобов`язані забезпечити дитині належне виховання та утримання, навчання, розвиток, житло, приймаючи до уваги існуючі життєві витрати та вік, керуючись принципами розумності та справедливості сімейного законодавства, з метою захисту прав та кращих інтересів малолітньої/неповнолітньої дитини, враховуючи прожитковий мінімум на дитину відповідного віку ,суд вважає за необхідне стягувати на користь позивача на утримання малолітнього сина аліменти у розмірі 4500 грн щомісячно, а відповідач матиме змогу виконати свої аліментні зобов`язання у такому розмірі ,який є необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому позов підлягає до часткового задоволення.
Крім того суд вважає за необхідне відзначити, що розмір аліментів може бути як зменшено так і збільшено в подальшому за рішенням суду, у випадку зміни майнового стану, здоров`я зокрема платника аліментів, що може бути реалізовано отримувачем аліментів. Крім цього відповідно до ст.84 СК України дружина  з якою проживає дитина віком до трьох років має право на аліменти на її утримання.
Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та розглянувши клопотання відповідача про звільнення його від сплати судового збору, суд дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Частиною другою цієї ж статті закріплено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
З аналізу зазначеної норми вбачається, що питання звільнення від сплати судового збору, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду.
Відповідач не надав суду доказів наявності підстав, визначених ст. 5 Законом України "Про судовий збір", для звільнення від сплати судового збору.
Також відповідач не надав доказів наявності обставин, які надають суду право відстрочити, розстрочити сплату судового збору, зменшити розмір або звільнити від його сплати. 
Враховуючи що відповідач позо визнав частково і суд знайшов підстави для часткового його задоволення враховуючи ст. 142 ЦПК якою передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову. Крім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - позивачі у справах за позовами щодо стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору. Судом встановлено, що у зв`язку з розглядом цієї справи позивачкою судових витрат щодо вимог про сплату аліментів понесено не було, а відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 24, 105, 110, 111, 112, 114 СК України, ст. ст. 12, 81, 142, 268-270 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задоволити частково.
2. Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - в твердій грошовій сумі у розмірі 4500 ( чотири тисячі п`ятсот) грн щомісячно, починаючи з 24 жовтня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону.
3. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь держави - 665 грн 60 коп. судового збору.
4. Іншу частину судового збору у сумі 665 грн 60 коп віднести за рахунок держави.

Рішення суду в межах суми платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя	О. В. Ситник