ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/8929/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (суддя Юрков Е.О., повне судове рішення складено 27 травня 2025 року) в справі №160/8929/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про:
визнання протиправним рішення, затвердженого протоколом № 12 від 13 лютого 2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
зобов`язання оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним рішення, затверджене протоколом № 12 від 13.02.2025 року, про відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.02.2025 року у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2025р. про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.1 ч.3 ст.23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, за результатами розгляду якої прийняти рішення по суті поданої заяви з урахуванням висновків суду.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апелянт зауважує, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період не передбачає альтернативи та іншого підтвердження здобування вищої освіти, у тому числі в іноземному вищому навчальному закладі, ніж надання відповідної довідки ЄДЕБО. 
Суд першої інстанції не встановив обставини щодо того, чи порушив позивач послідовність здобуття рівня освіти (за частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»). 
Враховуючи, що позивач не проходив процедуру визнання пройденого періоду навчання (відповідно до Порядку №504), висновки суду першої інстанції про те, що позивач є здобувачем вищої освіти, є помилковими та передчасними. 
Крім того, судом першої інстанції не враховано доводи представника відповідача про те, що належним відповідачем у даній справі є не ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме Комісія, до повноважень якої належить розгляд заяв військовозобов`язаних про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Не залучення до справи належного відповідача призвело до неправильного вирішення справи. 
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним та перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_1 .
05 лютого 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 від позивача надійшла письмова заява (Вх. №2334), в якій останній повідомив, що є особою, яка має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII. 
До письмової заяви позивач додав документи, а саме: роздруківку військово-облікового документа; копію студентської картки, складеної польською мовою; копію картки фізичної особи - платника податків; копію паспорта громадянина України; копію довідки про зарахування іноземця на навчання з перекладом; копію довідки про статус студента з перекладом; копію рішення про зарахування на навчання з перекладом; копію умови про надання освітніх послуг, які підтверджують навчання на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь, Республіки Польща та має статус студента: ступінь 1, єдиний ступінь магістра за напрямом: “Внутрішня безпека” та здобуття першого ступеню вищої освіти (магістерський), який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше. Навчання відбувається за денною формою навчання, починаючи з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року.
За результатами розгляду наданих позивачем документів комісією для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 прийнято рішення, затверджене протоколом № 12 від 13.02.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - “Відмова в наданні відстрочки. Відсутня довідка ЄДЕБО”.
Суд першої інстанції вказав, що надані позивачем документи підтверджують навчання на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь, Республіки Польща та наявність у позивач статусу студента, а відмова в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII зв`язку з відсутністю довідки ЄДЕБО є безпідставною з огляду на те, що Вища школа внутрішньої безпеки в м. Лодзь, Республіки Польща не включена до цієї бази, а тому відсутність довідки ЄДЕБО не може бути підставою для відмови, якщо інші документи підтверджують факт навчання у вищому навчальному закладі освіти іншої держави.
Оскільки позивач при зверненні до відповідача надав всі документи, передбачені Законом України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, а саме довідку про здобувача освіти у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь, Республіки Польща, суд першої інстанції вважав, що позивач має право на отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі абз. 1 частини 3 статті 23 Закону України “Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію”, тому з метою належного захисту порушених прав відповідач  повинен повторно розглянути заяву позивача про відстрочку від призову по мобілізації та прийняти рішення з урахуванням висновків суду, оскільки виключно Комісії при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) наділені дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про відстрочку від призову по мобілізації.
Суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивачем 05 лютого 2025 року подано до ІНФОРМАЦІЯ_2 письмова заява про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
До заяви позивачем додано наступні документи: роздруківку військово-облікового документа; копію студентської картки, складеної польською мовою; копію картки фізичної особи - платника податків; копію паспорта громадянина України; копію довідки про зарахування іноземця на навчання з перекладом; копію довідки про статус студента з перекладом; копію рішення про зарахування на навчання з перекладом; копію умови про надання освітніх послуг, які підтверджують навчання на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіки Польща) та має статус студента: ступінь 1, єдиний ступінь магістра за напрямом: «Внутрішня безпека» та здобуття першого ступеню вищої освіти (магістерський), який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше. Навчання відбувається за денною формою навчання, починаючи з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року.
Комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 ухвалено рішення, оформлене протоколом № 12 від 13 лютого 2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав відсутності довідки ЄДЕБО.
Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Частиною третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За приписами частини сьомої статті 1 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану, який діє й на час апеляційного перегляду справи. 
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні встановлює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі – Закон № 3543-ХІІ, застосовується судом у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який також визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
За положеннями пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Відтак, підставою для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у контексті пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ є здобування особою, зокрема, вищої освіти, за умови навчання за денною або дуальною формою здобуття освіти та здобування рівня освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560).
Додатком 5 до Порядку № 560 є перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Наведеним переліком передбачено, що документами, що підтверджують право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, або довідка закладу освіти про зарахування на навчання до інтернатури та довідка закладу охорони здоров`я про місце роботи на посаді лікаря-інтерна.
Форма довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти є додатком 9 до Порядку № 560.
Отже, право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації мають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.
Своєю чергою, документом, що підтверджує право на відстрочку для здобувачів професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти, у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторантів та осіб, зарахованих на навчання до інтернатури, є довідка про здобувача освіти, сформована в Єдиній державній електронній базі з питань освіти (далі - ЄДЕБО).
Як встановлено вище, позивач навчається  на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща).
На підтвердження цієї обставини позивачем надано РТЦК та СП копію довідки про зарахування іноземця на навчання з перекладом; копію довідки про статус студента з перекладом; копію рішення про зарахування на навчання з перекладом; копію умови про надання освітніх послуг, які підтверджують навчання на денній формі у Вищій школі внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Республіка Польща) та має статус студента: ступінь 1, єдиний ступінь магістра за напрямом «Внутрішня безпека» та здобуття першого ступеню вищої освіти (магістерський), який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше; навчання відбувається за денною формою навчання, починаючи з 01.10.2024 року по 30.09.2027 року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII) засади функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти визначаються законодавством.
Інформація про здобувачів освіти та працівників закладів вищої освіти, що міститься у Єдиній державній електронній базі з питань освіти, надається безоплатно центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, для використання у статистичних цілях.
Статтею 74 Закону України «Про освіту» від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII (далі - Закон № 2145-VIII) встановлено, що у системі освіти функціонує інтегрована інформаційна система - Єдина державна електронна база з питань освіти (далі - Електронна база).
Електронна база містить такі складові: Реєстр суб`єктів освітньої діяльності, Реєстр здобувачів освіти, Реєстр документів про освіту, Реєстр сертифікатів зовнішнього незалежного оцінювання, Реєстр студентських (учнівських) квитків, Реєстр педагогічних, науково-педагогічних працівників, Реєстр сертифікатів педагогічних працівників (далі - публічні електронні реєстри у сфері освіти).
Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти та порядок її ведення затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Держателем Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - держатель Електронної бази) є центральний орган виконавчої влади у сфері освіти і науки, що здійснює організаційні заходи, пов`язані із забезпеченням функціонування Електронної бази та її складових.
Власником Електронної бази є держава в особі центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Створення, ведення та адміністрування Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти здійснюються відповідно до цього Закону та законів України «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про захист персональних даних», «Про авторське право і суміжні права» та «Про публічні електронні реєстри».
Суб`єктами ведення Електронної бази є, зокрема, держатель та адміністратор Електронної бази.
Адміністратором Електронної бази та публічних електронних реєстрів у сфері освіти (далі - адміністратор Електронної бази) є визначена Кабінетом Міністрів України юридична особа, що належить до сфери управління центрального органу виконавчої влади у сфері освіти і науки. Адміністратор Електронної бази: здійснює заходи із створення та супроводження програмного забезпечення Електронної бази; відповідає за технічне і технологічне забезпечення Електронної бази, збереження та захист інформації (даних), що містяться в Електронній базі; забезпечує надання та анулювання доступу до Електронної бази; проводить навчання для роботи з Електронною базою; здійснює інші заходи, передбачені законом.
Відповідно до пункту 1 розділу І Положення про Єдину державну електронну базу з питань освіти, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 08 червня 2018 року № 620 (далі - Положення № 620), це Положення розроблено відповідно до статті 74 Закону України «Про освіту» (далі - Закон) з метою визначення порядку функціонування Єдиної державної електронної бази з питань освіти (далі - ЄДЕБО) в галузі освіти як автоматизованої системи збирання, оброблення, зберігання та захисту інформації щодо здобувачів освіти, суб`єктів освітньої діяльності, що формується (створюється) та використовується для забезпечення потреб фізичних та юридичних осіб.
Пунктом 5 розділу І Положення № 620 передбачено, що власником ЄДЕБО та виключних майнових прав на її програмне забезпечення є держава. Розпорядником ЄДЕБО є Міністерство освіти і науки України, технічним адміністратором - державне підприємство «Інфоресурс», що належить до сфери управління розпорядника ЄДЕБО.
Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО визначені розділом ІV Положення № 620.
За положеннями пункту 8 розділу ІV «Основні функції уповноважених суб`єктів у ЄДЕБО» Положення № 620 суб`єкти освітньої діяльності та їх територіально відокремлені структурні підрозділи (відокремлені підрозділи), що надають освітні послуги у сфері дошкільної, загальної середньої, позашкільної освіти, засновники яких не мають органів управління освітою (суб`єкти освітньої діяльності приватної форми власності), а також професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти, освіти дорослих, в тому числі післядипломної освіти, зокрема вносять до ЄДЕБО та підтримують в повному, актуальному та достовірному стані інформацію за переліком, визначеним у пунктах 6-9 розділу III цього Положення (крім інформації про сертифікати зовнішнього незалежного оцінювання, результати зовнішнього незалежного оцінювання, участь у вступних кампаніях до закладів освіти (коли, до яких закладів освіти, на які професії, спеціальності, спеціалізації, рівні, форми навчання особа подавала заяви в електронній формі) та інформації, зазначеної в підпункті 6 пункту 6) для таких суб`єктів освітньої діяльності (підпункт 1). 
Зважаючи на наведені вище приписи Положення № 620 (Положення про ЄДЕБО), уповноваженими суб`єктами у ЄДЕБО є, зокрема, суб`єкти освітньої діяльності, до яких не відносяться іноземні освітні установи.
Відповідно, враховуючи, що позивач здобуває освіту у вищому навчальному закладі за кордоном України, який не є уповноваженим суб`єктом у ЄДЕБО, цей освітній заклад у будь-якому випадку не може вносити інформацію у ЄДЕБО, а також формувати довідки у ЄДЕБО про наявність чи відсутність порушення послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту».
При цьому суд зауважує, що відсутність порушення позивачем послідовності здобуття освіти, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», підтверджено долученими позивачем до заяви про надання відстрочки умовами про надання освітніх послуг, якими, зокрема, підтверджено здобуття позивачем першого ступеню вищої освіти (магістерський), який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше.
Зважаючи на наведені обставини, суд погоджує висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на відстрочку від мобілізації відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону № 3543-ХІІ та, відповідно, про протиправність рішення відповідача про відмову у наданні відстрочки.
Доводи апелянта про невстановлення судом першої інстанції обставини щодо того, чи порушив позивач послідовність здобуття рівня освіти спростовані власне змістом судового рішення, у якому суд першої інстанції послався на умови про надання освітніх послуг, якими, зокрема, підтверджено здобуття позивачем першого ступеню вищої освіти (магістерський), який вищий за рівень освіти, здобутий позивачем раніше (за частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту»). 
З цих саме підстав суд відхиляє доводи апелянта про те, що позивач не проходив процедуру визнання пройденого періоду навчання (відповідно до Порядку №504). 
Суд відхиляє аргумент апелянта про неврахування судом першої інстанції, що належним відповідачем у даній справі є не ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме комісія, до повноважень якої належить розгляд заяв військовозобов`язаних про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, адже комісія для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період утворюється саме при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах), що прямо передбачено Порядком № 560.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку,  крім випадків, передбачених цим пунктом.
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року в справі № 160/8929/25 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року в справі № 160/8929/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 22 вересня 2025 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 22 вересня 2025 року. 
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко