ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року 
м. Київ

справа № 380/10209/20
касаційне провадження № К/9901/41856/21  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бившевої Л.І.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 (головуючий суддя - Глушко І.В., судді - Запортічний І.І., Матковська З.М.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» до Головного управління ДПС у Львівській області про стягнення пені,
УСТАНОВИВ:
У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» (далі -  Товариство, позивач, платник) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі - Управління, відповідач, контролюючий орган), в якому просило стягнути з Державного бюджету України на користь позивача у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 28.06.2019 по 10.11.2020 у розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 987787,85 грн. (в редакції заяви про збільшення позовних вимог). 
Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що рішенням ДФС України від 04.04.2019 № 15772/6/99-99-11-04-01-25 «Про результати розгляду скарги» було скасоване податкове повідомлення-рішення № 0266601202 від 12.12.2018, з огляду на що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму повинна була відображатися у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з 15.04.2019. Проте, Управління не внесло цю інформацію до Реєстру, з огляджу на що Товариство звернулося до суду за захистом та відновленням своїх прав  із позовом до Управління про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (справа № 1.380.2019.002189), за результатами розгляду якого Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 18.02.2020, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020, позов задовольнив: визнав протиправними дії Управління, що полягають у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню Товариству у розмірі 3426287,00 грн, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за №9225968708; зобов`язав Управління внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (в частину 2  Інформація про узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування (формує ДФС)  в колонки  «Узгоджена сума бюджетного відшкодування з урахуванням відшкодованих сум, результатів перевірок, поточних грошових зобов`язань та зменшень відповідно до уточнюючих розрахунків тощо»,  «Дата узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування») дані щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню Товариству, у розмірі 3426287,00 грн. згідно податкової декларації з податку на з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за  9225968708; стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 15.04.2019 по 27.06.2019 в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 146494,89 грн. Оскільки фактичне повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість відбулося 10.11.2020 (дата проведення банком платежу по платіжному дорученню № 67492637 від 07.10.2020), то Товариство має право на стягнення пені  за період з 28.06.2018 по 10.11.2020  у сумі 987787,85 грн.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 18.02.2021 позов задовольнив повністю: стягнув з   Державного бюджету України на користь Товариства з у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 28.06.2019 по 10.11.2020 в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 987787,85 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у платника податку, який не отримує бюджетне відшкодування в порядку та строк, визначений статтею 200 ПК України, виникає право на нарахування пені на суму такої заборгованості у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день її погашення.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 21.10.2021 скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив. 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване ним, що контролюючий орган не виконав приписів як Податкового кодексу України, так і Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідних даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства після отримання копії відповідного рішення із незалежних від контролюючого органу обставин та наявними у матеріалах справи доказами підтверджуються доводи Управління про вжиття ним невідкладних та вичерпних заходів з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 після набрання ним законної сили в частині забезпечення внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню  Товариству, у сумі 3426287,00 грн згідно податкової декларації за вересень 2018 року.
Товариство, не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, звернулося до суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою для касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час вчинення відповідної процесуальної дії, далі - КАС України), а саме - неврахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 0340/1409/18, від 02.02.2021 у справі № 810/1506/17, від 15.02.2021 у справі № 280/4452/18, від 30.09.2021 у справі № 826/7424/17, від 18.10.2021 у справі № 640/1303/20.
Зокрема, скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не було надано належної правової оцінки тому, що обов`язок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який включає у себе обов`язкові дії контролюючого органу по внесенню узгодженої суми податку на додану вартість до Реєстру та обов`язок органу державного казначейства здійснити перерахування узгодженої суми податку на додану вартість на рахунок позивача виник після завершення процедури судового (у даному випадку адміністративного) оскарження податкового повідомлення-рішення. А на суми на суми податку, не відшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування ПДВ, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, безвідносно до причин нездійснення такого відшкодування.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від ухвалою від 07.12.2021 відкрив провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. 
Управління у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції, просить касаційну скаргу Товариства залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 09.09.2025 призначив справу до касаційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін на 10.09.2025.
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
У справі, що розглядається, суд першої інстанції установив, що Управління відповідно до пункту  200.10 статті 200  Податкового кодексу України, у порядку, встановленому статтею 76 цього Кодексу, було проведено камеральну перевірку Товариства з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року,  результати якої оформлені актом  № 96/13-01-12-02/40270480 від 20.11.2018, за висновками якого Товариством були порушені вимоги пункту 44.1 статті 44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового Кодексу України  в частині завищення податкового кредиту по постачальнику ТОВ «БК  «КРЕАТОР на загальну суму податку на додану вартість 1576230,00 грн. та по постачальнику ТОВ «КРЕАТОР КОМПАНІ» на загальну суму податку на додану вартість 1850057 грн, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та: сумою податкового кредиту (рядка 19) на 3426287,00 грн. та до завищення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядка 20.2.1) на 3426287,00 грн. декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року.
На підставі висновків вказаного акта перевірки Управління прийняло податкове повідомлення-рішення №0266601202 від 12.12.2018, яким зменшило Товариству суму бюджетного відшкодування по податку на додану вартість за вересень 2018 року на загальну суму 3426287,00 грн.
30.01.2019 Товариство в порядку пунктів  56.2,  56.3 Податкового кодексу України оскаржило до ДФС України податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 №90266601202, про що повідомило Управління листом від 30.01.2019.
Листом за вих.№8527/6/99-99-11-04-01-25 від 21.02.2019 ДФС України повідомила Товариство  про продовження строку розгляду скарги до 05.04.2019 року, Управління зобов`язала надати обґрунтований висновок з порушених у скарзі питань.
Рішенням ДФС України від 04.04.2019 за вих.№15772/6/99-99-11-04-01-25 «Про результати розгляду скарги», податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 №0266601202 було скасовано.
З урахуванням того, що податкове-повідомлення рішення від 12.12.2018 №0266601202 було скасоване 04.04.2019, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його сума щодо відшкодування, повинна була відображатися у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість з 05.04.2019.
Разом з цим, Управління не внесло до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми податку на додану вартість Товариства за вересень 2018 року, що позбавило позивача  права на своєчасне отримання належної йому суми бюджетного відшкодування,  з огляду на що Товариство звернулося до суду із відповідним позовом.
Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.002189, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020, позов задовольнив: визнав протиправними дії Управління, що полягають у невнесенні до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню Товариству у розмірі 3426287,00 грн, згідно податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за №9225968708; зобов`язав Управління внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (в частину 2  Інформація про узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування (формує ДФС)  в колонки  «Узгоджена сума бюджетного відшкодування з урахуванням відшкодованих сум, результатів перевірок, поточних грошових зобов`язань та зменшень відповідно до уточнюючих розрахунків тощо»,  «Дата узгодження органом ДФС суми бюджетного відшкодування») дані щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню Товариству, у розмірі 3426287,00 грн. згідно податкової декларації з податку на з податку на додану вартість за вересень 2018 року, зареєстрованої за  9225968708; стягнув з Державного бюджету України на користь Товариства з у зв`язку з несвоєчасним відшкодуванням бюджетної заборгованості з податку на додану вартість пеню за період з 15.04.2019 по 27.06.2019 в розмірі 120% облікової ставки Національного банку України у сумі 146494,89 грн.
Сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 3426287,00 грн. перерахована  Товариству 10.11.2020 (дата проведення банком платежу по платіжному дорученню № 67492637 від 07.10.2020).
Позивач вважаючи, що на підставі п.  200.3 ст. 200 Податкового кодексу України, у нього є право на отримання пені у сумі 987787,85 грн. за несвоєчасне повернення бюджетного відшкодування за період з 28.06.2018 по 10.11.2020 , звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку своєчасності відшкодування на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та правомірності стягнення пені за несвоєчасну сплату суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, Верховний Суд виходить із такого.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. 
За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.18,14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК України (у редакції, чинній на час підтвердження позивачем права на бюджетне відшкодування), бюджетне відшкодування - це відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; пеня - це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки.
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків встановлені статтею 200 ПК України.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду (пункт 200.1 статті 200 ПК України).
При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до  пункту 200-1.3  статті 200-1  цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункт 200.4 статті 200 ПК України).
Згідно з пунктом 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
Положеннями підпунктів 200.7.1, 200.7.2 пункту 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.
Відповідно до пункту 200.10 статті 200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних  податкової декларації  або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
За приписами пункту 200.12 статті 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат, зокрема, з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення (підпункт «ґ»). У випадках, передбачених підпунктами «а», «г» і «ґ» цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку. Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів.
Пунктом 200.15 статті 200 ПК України передбачено, що у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника. У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.
Відповідно до пункту 200.17 статті 200 ПК України джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі заборгованості бюджету) є доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.
Згідно з пунктом 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Наведеними положеннями ПК України прямо закріплена відповідальність держави за несвоєчасне відшкодування податку на додану вартість. Зазначена норма є імперативною та не має будь-яких виключень.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03.06.2014 у справі № 21-131а14 та Верховним Судом у постанові від 08.08.2019 у справі №820/5221/15.
Ураховуючи встановлені судом першої інстанції обставини щодо не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Товариства за вересень 2018 року у визначений пунктом 200.15 статті 200 ПК України строк, а саме - на наступний робочий день після скасування податкового повідомлення-рішення №0266601202 від 12.12.2018 згідно рішення ДФС України від 04.04.2019 за вих.№15772/6/99-99-11-04-01-25 «Про результати розгляду скарги», Верховний Суд погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення контролюючим органом встановленого законом права позивача на своєчасне отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за вересень 2018 року у сумі 3426287,00 грн., що спричинило порушення відповідачем строку для повернення зазначеної суми бюджетного відшкодування та, відповідно, є підставою для нарахування пені за прострочення відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день її погашення.
При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку, що контролюючим органом вживалися невідкладні та вичерпні заходи з метою виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2020 у справі № 1.380.2019.002189 після набрання ним законної сили в частині забезпечення внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість даних щодо сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, що підлягають поверненню  Товариству, у сумі 3426287,00 грн згідно податкової декларації за вересень 2018 року, оскільки заборгованість з податку на додану вартість виникла не за цим рішенням, а відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України після скасування податкового повідомлення-рішення №0266601202 від 12.12.2018.
Безпідставними також є посилання суду апеляційної інстанції на те, що вжиті контролюючим органом заходи не призвели до автоматичного надходження суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок Товариства у зв`язку із неактуальністю даних щодо рахунка позивача, вказаного ним у заяві про повернення суми бюджетного відшкодування від 16.10.2018, оскільки відповідні заходи почалися вживатися Управлінням лише після отримання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі № 1.380.2019.002189, а не після скасування податкового повідомлення-рішення №0266601202 від 12.12.2018.
Крім того, необґрунтованими є посилання суду апеляційної інстанції на те, що Рішенням ДФС України від 04.04.2019 за вих.№15772/6/99-99-11-04-01-25 «Про результати розгляду скарги» було зобов`язано Управління розглянути питання щодо документальної позапланової перевірки Товариства відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 ПК України, оскільки станом на дату ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій рішень у даній справі наказ Управління від 20.05.2019 № 3024 «Про проведення документальної позапланової перевірки Товариства» був визнаний протиправним і скасований згідно постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі № 1.380.2019.002578, а Верховний Суд ухвалою від 22.01.2020 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2019 у справі № 1.380.2019.002578.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тоді як суд апеляційної інстанції безпідставно скасував рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга Товариства підлягає задоволенню, постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 підлягає скасуванню, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 - залишенню в силі.
Щодо клопотання Товариства про розподіл судових витрат, а саме - щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн., Верховний Суд вказує, що зазначене клопотання задоволенню не підлягає, оскільки питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу було вирішене додатковим судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.03.2021, залишеним без змін постановою від 08.06.2021, які не оскаржувались Товариством у касаційному порядку.
Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених  статтею 341  цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Керуючись п.4 ч.1 ст. 349, ст. 352, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лемберг-Плаза Сервіс» задовольнити.
Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 скасувати, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.02.2021 - залишити в силі.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Л.І. Бившева В.В. Хохуляк   Р.Ф. Ханова