ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №420/31329/24
адміністративне провадження № К/990/14897/25  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Єресько Л. О., Жука А. В., 
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 (колегія суддів у складі: Осіпова Ю. В., Коваля М. П., Скрипченка В. О.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - Національна академія, відповідач-1), військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі - військова частина НОМЕР_1 , відповідач-2), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Національної академії щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 19.05.2022 по 21.06.2022 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44);
- зобов`язати Національну академію здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 19.05.2022 по 21.06.2022, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у період з 07.07.2022 по 29.10.2022 грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 07.07.2022 по 29.10.2022, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 Постанови № 704, з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у видачі оновленої довідки щодо ОСОБА_1 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з додатками до Постанови № 704;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати на ім`я ОСОБА_1 оновлену довідку про розмір грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, що враховується для перерахунку пенсії заявника, з урахуванням перерахунку грошового забезпечення, відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону № 2262-ХІІ, статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з урахуванням положень Постанови № 704, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, в тому числі процентної надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби), доплати, підвищення)) та премії у відсотках, встановлених станом на день звільнення за відповідною або аналогічною посадою, з якої його було звільнено з військової служби із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом за 1 січня відповідного календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на 01 січня відповідного календарного року) на відповідні тарифні коефіцієнти, та провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум за відповідною або аналогічною посадою, з якої його було звільнено з військової служби, для здійснення обчислення та перерахунку з дня звільнення пенсії та подати до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області указану довідку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Національної академії щодо обчислення та виплати з 19.05.2022 по 21.06.2022 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт. Зобов`язано Національну академію здійснити перерахунок з 19.05.2022 по 21.06.2022 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії ОСОБА_1 , з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до пункту 4 Постанови № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати з 07.07.2022 по 29.10.2022 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії ОСОБА_1 , з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок з 07.07.2022 по 29.10.2022 сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії ОСОБА_1 , з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, відповідно до пункту 4 Постанови № 704, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Національна академія 07.01.2025 подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу, у якій, зокрема, заявило клопотання про відстрочення сплати судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Національної академії. Апеляційну скаргу залишено без руху з підстав не сплати апелянтом судового збору та не наданням доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. При цьому, апелянту надано 5-денний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.
17.01.2025 до суду апеляційної інстанції надійшла заява Національної академії про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги, у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 клопотання Національної академії про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Національної академії повернуто апелянту, оскільки він не усунув недолік апеляційної скарги в установлений апеляційним судом строк.
20.02.2025 Національна академія повторно подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 відмовлено у задоволені клопотання Національної академії про поновлення строку апеляційного оскарження. Апеляційну скаргу Національної академії залишено без руху, оскільки особою, яка оскаржує рішення суду в апеляційному порядку, не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу, а також не зазначено належних підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду апеляційної інстанції. Для усунення зазначених недоліків поданої апеляційної скарги апелянту надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали.
11.03.2025 Національна академія подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків, до якої додано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Національної академії про поновлення строку апеляційного оскарження. Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної академії на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погодившись із ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024, Національною академією подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, вона просить її скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи оскаржуване рішення суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми процесуального права, висновки викладені у ньому не відповідають обставинам справи. Скаржник указує, що Національна академія утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, виділених для фінансування Збройних Сил України і, за відсутності відповідних асигнувань, фактично позбавлена можливості сплатити судовий збір разом із поданням апеляційної скарги. Відсутність (несвоєчасність) такого фінансування стала можливою з незалежних від Національної академії причин - збройної агресії російської федерації проти України, введення воєнного стану та, як наслідок, спрямування бюджетних коштів, виділених для фінансування Міністерства оборони України на заходи спрямовані безпосередньо на відсіч збройної агресії проти України. Скаржник зазначає, що первинну апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 Національна академія подала в межах строку, установленого статтею 295 КАС України, а повернення цієї апеляційної скарги зумовлено несплатою скаржником судового збору. Національна академія щомісяця подавала заявки на виділення коштів для сплати судового збору, які надійшли лише у лютому 2025 року та судовий збір був сплачений 07.02.2025. Тож з метою реалізації права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції Національна академія вжила усі можливі та залежні від неї заходи. Повторну апеляційну скаргу Національна академія подала протягом розумного строку (дев`яти робочих днів) з дати надходженню відповідних бюджетних асигнувань і сплати судового збору за її подання. Скаржник стверджує, що строк на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 420/31329/24 пропущено з незалежних від Національної академії причин, а відтак, ухвала
П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2024 у справі №420/31329/24 підлягає скасуванню.
Позиція інших учасників справи
Позивач та відповідач-2 правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалися, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Рух справи в суді касаційної інстанції
09.04.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Національної академії на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 08.05.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою Національної академії на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 420/31329/24. Відмовлено Національній академії у задоволенні заяви про зупинення дії рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 420/31329/24.
Ухвалою Верховного Суду від 11.09.2025 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 11.09.2025 № 1100/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 420/31329/24 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк  Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко  Ж.   М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 420/31329/24.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.
Статтею 295 КАС України визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Згідно із частиною третьою статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 КАС України).
Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 420/31329/24 стало оскарження судового рішення, зазначеного у частині третій статті 328 КАС України, та посилання скаржника на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права.
Надаючи оцінку обґрунтованості касаційної скарги та оскаржуваній ухвалі П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025, Верховний Суд, з урахуванням приписів статті 341 КАС України, виходить із таких міркувань.
Право на апеляційне оскарження судового рішення кореспондується із обов`язком учасників справи дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
За правилами частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
Приписи пункту 4 частини першої статті 299 КАС України закріплюють дві обставини, за яких суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, а саме: якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, або якщо наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
Норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними при вирішенні питання щодо поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин у справі. При цьому доведення поважності причин пропущення строку звернення до суду покладається саме на особу, яка звертається з апеляційною скаргою та заявою/клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду необхідно виходити, зокрема, з того, що причина пропущення строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом. Водночас сам по собі факт повернення апеляційної скарги не є поважною причиною пропуску строку, тому при вирішенні питання поважності/неповажності наведених скаржником причин пропущення строку на апеляційне оскарження суд має враховувати також й ті обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої апеляційної скарги, а також період часу, який сплинув із моменту, коли скаржник дізнався про відповідне судове рішення (ухвалу про повернення апеляційної скарги) до моменту повторного звернення з апеляційною скаргою, і яким саме чином останній діяв протягом відповідного періоду часу. Суд апеляційної інстанції має враховувати, чи вчинялися особою, яка має намір подати апеляційну скаргу, усі можливі та залежні від неї дії у розумні строки, без зайвих зволікань, з метою виконання процесуального обов`язку щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Матеріалами справи № 420/31329/24 установлено, що копію рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 420/31329/24 доставлено до електронного кабінету Національної академії 11.12.2024 (16:25), що підтверджується довідкою відповідального працівника Одеського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа. А 07.01.2025, тобто у строк, установлений статтею 295 КАС України, Національна академія подала апеляційну скаргу, яку П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.01.2025 залишив без руху через невідповідність вимогам КАС України, а саме: з підстав не сплати апелянтом судового збору та не наданням доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. 17.01.2025 Національна академія подала клопотання про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги, у зв`язку із відсутністю коштів для сплати судового збору, яке П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 21.01.2025 залишив без задоволення та повернув апеляційну скаргу скаржнику, оскільки він не усунув недоліки апеляційної скарги в установлений апеляційним судом строк. Копію ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 доставлено до електронного кабінету Національної академії 22.01.2025 (18:41), що підтверджується довідкою відповідального працівника П`ятого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.
20.02.2025 Національна академія повторно подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження. Ухвалою від 27.02.2025 П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволені клопотання Національної академії про поновлення строку апеляційного оскарження та залишив апеляційну скаргу Національної академії без руху, оскільки особою, яка оскаржує рішення суду в апеляційному порядку, не надано доказів надсилання копії апеляційної скарги та копій доданих до неї матеріалів позивачу, а також не зазначено належних підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду апеляційної інстанції. Для усунення зазначених недоліків поданої апеляційної скарги апелянту було надано десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали
11.03.2025 Національна академія подала до П`ятого апеляційного адміністративного суду заяву про усунення недоліків. На обґрунтування поважності причин пропущення строку на апеляційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 Національна академія у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження послалася на своєчасність подання первинної апеляційної скарги та відсутність (несвоєчасність) фінансування, що повторно апеляційну скаргу вона подала протягом розумного строку (дев`яти робочих днів) з дати надходження бюджетних асигнувань та сплати судового збору за її подання.
Ухвалою від 14.03.2025 П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Національної академії про поновлення строку апеляційного оскарження; відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Національної академії на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Постановляючи указану ухвалу суд апеляційної інстанції зазначив, що 11.03.2025 до апеляційного суду надійшло клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, на обґрунтування доводів якого відповідач зазначив про те, що на підтвердження реального наміру здійснити апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції він без необґрунтованих затримок скористався своїм правом на повторне звернення до суду.
Дослідивши зазначені доводи, суд апеляційної інстанції, серед іншого, констатував, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці процесуальні строки обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено виключно у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами. Наведене дає підстави для висновку про те, що обставини пропуску строку звернення до суду є оціночними, комплексними і такими, що потребують дослідження в кожному окремому випадку. Питання наявності або ж відсутності підстав для визнання причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою поважними вирішується судом апеляційної інстанції на підставі фактичних обставин справи, із урахуванням наведених обґрунтувань та наданих доказів. Водночас доведення поважності причин пропуску строку звернення до суду покладається лише на особу, яка звертається із апеляційною скаргою, та клопотанням щодо поновлення такого строку.
Також суд апеляційної інстанції зазначив, що при вирішенні питання про поновлення строку апеляційного оскарження, необхідно надавати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення визначеного у статті 295 КАС України строку апеляційного оскарження до дати звернення з апеляційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої апеляційної скарги або відмови у відкритті апеляційного провадження (вперше) до дати повторного звернення з апеляційною скаргою тощо.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення апеляційної скарги, та, зокрема, повернення заявнику апеляційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а відтак не свідчить про наявність поважних підстав для поновлення цього строку. Та обставина, що повернення апеляційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої апеляційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.
Суд апеляційної інстанції звернув увагу відповідача на те, що повернення раніше поданої апеляційної скарги не означає можливість повторного звернення до суду апеляційної інстанції у будь-який час після такого повернення, без дотримання часових рамок, встановлених процесуальним законом, адже у такому разі порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Також, суд зазначив, що звернення до суду з апеляційної скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення, то реалізація цього права має відбуватися із дотриманням порядку та строків установлених положеннями КАС України.
При цьому суд апеляційної інстанції установив, що відповідач у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження жодним чином не обґрунтовує наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, ураховуючи той факт, що апеляційна скарга, яка подана вперше - 07.01.2025 та, у подальшому, залишена без руху - 15.01.2025 (отримана апелянтом - 15.01.2025) і повернута - 21.01.2025 (отримана - 22.01.2025р.), у той час як повторне звернення відповідача з апеляційною скаргою відбулося - 20.02.2025.
Також суд апеляційної інстанції установив, що отримання відповідачем зазначених вище ухвал П`ятого апеляційного адміністративного суду підтверджується довідками суду про доставлення електронних листів, які, у свою чергу, є належними доказами отримання стороною копій судових рішень, із урахуванням приписів пункту 2 частини шостої статті 251 КАС України.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у даному випадку, відповідачем допущено необ`єктивне та необґрунтоване зволікання з поданням апеляційної скарги, оскільки повторне звернення до суду апеляційної інстанції відбулося через 4 тижні після повернення первинної апеляційної скарги, що, у свою чергу, значно перевищує строк, установлений статтею 295 КАС України.
При цьому суд апеляційної інстанції установив, що підставою для повернення апеляційної скарги, поданої вперше стала несплата апелянтом судового збору у розмірі 1453,44 грн. і суд апеляційної інстанції надав відповідачу достатньо часу для вирішення питання, пов`язаного із його сплатою.
Крім того, суд апеляційної інстанції зауважив, що відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не можуть впливати на дотримання строку апеляційного оскарження судових рішень і, як наслідок, не є поважною підставою пропуску цього строку. 
Ураховуючи наведені обставини, суд апеляційної інстанції також зазначив, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, було достатньо часу для сплати суми судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі та надання платіжного документа про таку сплату, а тому дійшов висновку, що наведені у клопотанні обставини не можуть бути підставою для поновлення пропущеного строку.
Також суд апеляційної інстанції указав, можливість вчасного подання апеляційної скарги вдруге (у тому числі після її повернення) залежала виключно від волевиявлення апелянта (мала суб`єктивний характер), а тому підстави для поновлення пропущеного строку, у даному випадку, відсутні. При цьому, апелянтом у заяві про усунення недоліків таких причин (інших ніж ті, що ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.02.2025 було визнано неповажними) не наведено та відповідних доказів не надано.
Тому, беручи до уваги значний пропуск відповідачем строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та відсутність належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, і, після закінчення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їхнього дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.
Згідно із позицією Верховного Суду, неодноразово висловленою, строк на апеляційне оскарження судового рішення у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов: первинне звернення з апеляційною скаргою відбулося у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження; повторне подання апеляційної скарги відбулося у межах строку апеляційного оскарження, установленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення попередньої скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань; скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження та вжито усіх можливих і залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, що стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, й такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою; доведено, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, що не залежали від особи, яка оскаржує судове рішення, та які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини, право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.
Ураховуючи наведене, Верховний Суд уважає, що, постановляючи оскаржувану ухвалу від 14.03.2025, суд апеляційної інстанції правомірно виходив із того, що Національною академією не було доведено таких обставин, які б давали підстави для поновлення їй строку звернення до суду з апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 420/31329/24.
Так, вчасна первинна подача апеляційної скарги не означає, що після її повернення повторне звернення до апеляційного суду можливе у будь-який довільний строк, без дотримання часових рамок, установлених процесуальним законом, оскільки в такому випадку порушуватиметься принцип юридичної визначеності. Апеляційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 у справі № 420/31329/24 Національна академія подала вдруге 20.02.2025 після отримання копії ухвали суду апеляційної інстанції від 21.01.2025 про повернення попередньої апеляційної скарги (доставлена до електронного кабінету скаржника 22.01.2025 (18:41)). Попередня апеляційна скарга на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2024 була повернута Національній академії у зв`язку з неусуненням її недоліку, зокрема, несплатою судового збору. При цьому у ситуації з пропуском строків державними органами/установами поважними причинами пропуску строку не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів. Відсутність бюджетного фінансування для сплати судового збору не надає суб`єкту владних повноважень права в будь-який час реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення та не може слугувати належною підставою для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Національною академією не надано належних доказів, які б підтверджували, що вона з об`єктивних причин не мала можливості повторно подати апеляційну скаргу аж до 20.02.2025. 
Крім того, скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що згідно з платіжною інструкцією № 254 судовий збір за подання апеляційної скарги ним сплачений ще 07.02.2025, а апеляційну скаргу ним подано аж 20.02.2025.
Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).
Наведеними приписами КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження, усунення недоліків апеляційної скарги.
Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб і невиконання відповідачем вимог процесуального закону або суду не належать до об`єктивних обставин особливого та непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження.
Державні органи/установи, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання процесуальних обов`язків.
Беручи до уваги наведене, Верховний Суд уважає, що П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.03.2025 обґрунтовано відмовив Національній Академії у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 у справі № 420/31329/24 на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, оскільки відповідач-1 не навів достатніх обґрунтувань та не надав допустимих і переконливих доказів, які б доводили підстави для поновлення йому строку звернення до суду з апеляційною скаргою.
Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції та не дають підстав уважати, що оскаржувана ухвала постановлена апеляційним судом з порушенням норм процесуального права, що призвело до необґрунтованої відмови у відкритті апеляційного провадження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без  змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на зазначене та приписи статті 350 КАС України, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Національної академії без задоволення, а оскаржуваної ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 420/31329/24 - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного залишити без задоволення.
Ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 420/31329/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько  А.В. Жук