ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2025 року	Львів	Справа № 140/10897/24 пров. № А/857/15093/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.,
суддів:                                                                      Заверухи О.Б., Матковської З.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року (головуючий суддя: Сорока Ю.Ю., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

ОСОБА_1 , 03.10.2024 звернувся з позовом до суду, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області № 032950008909 від 29 липня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня виникнення права на призначення  пенсії.
Обґрунтовує позов тим, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням (категорії 3) Серії НОМЕР_1 від 12.02.1992. На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі № 140/32493/23 Головним управлінням ПФУ в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 11.08.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 032950008909 від 29 липня 2024 року відмовлено у призначенні пенсії виходячи з того, що позивач не досяг 54 річного віку та у зв`язку з відсутністю підтвердження, що особа проживала чи постійно працювала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років станом на 01.01.1993.
Позивач вважає такі дії відповідачів необґрунтованими та безпідставними, оскільки право на призначення пенсії згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та відповідними іншими документами.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 032950008909 від 29 липня 2024 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням   пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію зі зниженням   пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з дня виникнення права на призначення пенсії.
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав у зоні гарантованого добровільного відселення 4 роки 1 місяць 6 днів та у зоні безумовного (обов`язкового) відселення 7 місяців 18 днів (з 14.05.1992 по 31.12.1992). Враховуючи наведене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України Житомирській області № 032950008909 від 29 липня 2024 року прийнято правомірно, оскільки позивач не досяг 54 річного віку та у зв`язку з відсутністю підтвердження, що особа проживала чи постійно працювала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років станом на 01.01.1993.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявне у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання останнього у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .
Позивач, 11.08.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, додавши до заяви перелік документів.
Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області від 18.08.2023 № 032950008909 позивачу відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з недосягненням 54-річного віку та у зв`язку із відсутністю підтвердження, що особа проживала або постійно проживає чи постійно працювала або постійно працює у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років станом на 01.01.1993.
Не погоджуючись з таким рішенням позивач оскаржив його до суду.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у задоволені позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 в адміністративній справі № 140/32493/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного ПФУ у Волинській обл., Головного ПФУ у Житомирській обл. про визнання дій протиправними та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії – скасовано та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській обл. повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2023 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення відповідно до чинного законодавства. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі № 140/32493/23, Головним управлінням ПФУ в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивача від 11.08.2023 про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 032950008909 від 29 липня 2024 року відмовлено у призначенні пенсії виходячи з того, що позивач не досяг 54 річного віку та у зв`язку з відсутністю підтвердження, що особа проживала чи постійно працювала у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше 2 років станом на 01.01.1993.
Не погоджуючись з таким рішенням позивач оскаржив його до суду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).
Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.
Абзацом четвертим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 4 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 1 рік проживання, роботи, але не більше 9 років.
Абзацом п`ятим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІ передбачено, що особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у такому порядку: 3 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.
Абзацом шостим пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІ передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років мають право на зменшення пенсійного віку на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, з приміткою, що початкова величина - 2 роки зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Системний аналіз наведених вище правових норм надає підстави для висновку, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які:
- постійно проживали чи працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 2 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 4 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
- постійно проживали чи працювали у зоні у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
- постійно проживали чи працювали у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 2 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період;
Так, відповідно до частини третьої статті 55 Закону № 796-XII, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.
Постановою Правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок № 22-1).
Абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу (для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»), та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Таким чином, підставою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні радіаційного забруднення.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17, від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23.
Крім того, у постановах від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі № 500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі № 500/551/23 Верховний Суд також зазначив про те, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції, враховуючи наведені висновки Верховного Суду та встановлений абзацом 2 підпункту 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку, вважає що видача посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» не підтверджує факт проживання або роботи у певній зоні радіаційного забруднення, оскільки наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону № 796-XII.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що однією з обов`язкових умов для призначення пенсії на пільгових умовах за статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є досягнення особою відповідного віку.
Відповідно до статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно зі статтею 26 Закон № 1058-IV право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент подання заяви про призначення пенсії, вік позивача становив 51 рік. 
Позивач, право на призначення пенсії, відповідно до статті 55 Закону №  796-ХІІ, при досягненні 51-річного віку, обґрунтовує тим, з 26.04.1986 по 01.01.1993 проживав та постійно навчався більше двох років в с.  Прилісне Маневицького району, та має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 9 років.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не заперечується період проживання (роботи) позивача на території зони безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 - 07 місяців 18 днів (з 14.05.1992 по 31.12.1992), який був врахований відповідно до довідки виконавчого комітету Прилісненської сільської ради від 03.08.2023 №  1595 (а. с.  18). 
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що з моменту аварії на Чорнобильській АЕС та по 31.07.1986 позивач не проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, оскільки відповідно до довідки виконавчого комітету Прилісненської сільської ради від 11.08.2023 №  1660 (а.  с.  80) позивач з 26.04.1986 до червня 1990 року був зареєстрований і проживав в с.  Городок Камінь-Каширського району, яке віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач станом на 26.04.1986 (момент аварії на Чорнобильській АЕС) та по 31.07.1986 не проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, а тому він не має права на початкову величину зниження пенсійного віку на 4 роки, оскільки така встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період, що, у свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для зниження пенсійного віку на 9 років та призначення пенсії позивачу відповідно до статті 55 Закону №  796-ХІІ у 51 рік.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що у задоволенні позовних вимоги необхідно відмовити.
Щодо покликання позивача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі № 140/32493/23, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.08.2023 про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», і за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення відповідно до чинного законодавства, то суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді цієї справи не досліджувалося питання віку (51 рік) з якого позивач звернувся за призначенням пенсії, натомість лише констатовано факт проживання позивача станом на 01.01.1993 не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позов, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та відмови у задоволенні позову повністю.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 лютого 2025 року у справі № 140/10897/24 скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	О. Б. Заверуха 	
 	 	З. М. Матковська