Справа № 297/3225/24

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
   
29.08.2025                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Калітіної О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП,
                                        В С Т А Н О В И В:
       Постановою судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 cт. 204-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі шістсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 11050 (одинадцять тисяч п`ятдесят) гривень 00 копійок без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.
Вилучені речі і документи, згідно переліку особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22.07.2024 року – повернуто ОСОБА_1 . 
Відповідно до постанови суду, - 22 липня 2024 року близько 08 години 45 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Берегове (територія Берегівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 7000 м від лінії державного кордону було виявлено та затримано громадянина України  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який спільно з 5-ма громадянами України, при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза пунктами пропуску через державний кордон, в складі групи осіб, в пішому порядку.
Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП. 
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Калітіна О.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, провадження у справі закрити на підставі п.1 ст.247 цього Кодексу, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_1 приїхав поїздом до м. Берегово та на платформі вокзалу біля поїзда до нього підійшов прикордонник з метою перевірки документів, в результаті чого ОСОБА_1 був затриманий. Стверджує, що інформація, яка зазначена в протоколі не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 фізично не міг здійснити спробу перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон в пішому порядку одночасно перебуваючи 7 км. від кордону. Вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, так як перебування його в контрольованому прикордонному районі без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався перетнути державний кордон.
Щодо пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення зазначає, що справу розглянуто без участі ОСОБА_1 , який належним чином не був повідомлений, копії оскаржуваної постанови не отримував. Про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності дізнався після отримання повідомлення від банківської установи про арешт його рахунків на підставі виконавчого провадження – 21.02.2025. Просить суд поновити такий.
В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 та його захисники-адвокати Калітіна О.В., Трегуб О.А. не з`явилися, хоча належним чином були повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що неявка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисників-адвокатів Калітіної О.В., Трегуб О.А., відповідно до ст. 294 КУпАП, не перешкоджає розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Розглянувши клопотання про поновлення строку, з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, суд вважає за необхідне поновити апелянту строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно положень ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти вмотивоване законне рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, за спробу незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб, - є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення останнім цього адміністративного правопорушення.
Згідно із даних, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №285190 від 22.07.2024 вбачається, що 22 липня 2024 року близько 08 год. 45 хв. прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Берегове (територія Берегівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 7000 метрів від державного кордону було виявлено та затримано громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з 5-ма громадянами України, при здійсненні спроби незаконного перетину державного кордону з України в Угорщину поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон.
Своїми діями громадянин України ОСОБА_1 порушив вимоги cт.ст. 9, 12 Закону України "Про державний кордон України» від 04.11.1991 року, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 cт. 204-1 КУпАП.
Зі змісту протоколу вбачається, що у ньому зазначені всі необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості і будь-яких фактів невідповідності складеного щодо ОСОБА_1 протоколу вимогам цієї норми права не встановлено.
Посилання захисника в апеляційній скарзі, що інформація, яка зазначена в протоколі не відповідає дійсності, то апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не був позбавлений можливості викласти у протоколі або окремо свої заперечення щодо викладених у протоколі фактів, надати власні пояснення з приводу причин його знаходження 22.07.2024 на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Берегове (територія Берегівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області), однак таких заперечень чи пояснень не виклав, що на переконання апеляційного суду свідчить про непослідовність позиції останнього та підтверджує той факт, що відповідна версія виникла вже на стадії судового розгляду після отримання правової допомоги з метою уникнення відповідальності.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення є належним та допустимим доказом у справі та обґрунтовано покладений судом в доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Викладені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджуються: даними, які містяться в протоколі в протоколі особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 22.07.2024 року; письмовими поясненнями ОСОБА_1 ; копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; заявою ОСОБА_1 .
Вищенаведені докази, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують порушення ОСОБА_1 вимог ст.ст. 9, 12 Закону України «Про державний кордон України від 04.11.1991, та його винуватість у вчиненні, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а тому посилання сторони захисту в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційний суд визнає безпідставними і до уваги не приймає.
Поряд з тим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 останнім не надано.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що інспектор прикордонної служби 1 категорії відділу прикордонної служби (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) ОСОБА_2 був упередженим при складанні щодо ОСОБА_1 протоколу за ознаками передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, що в нього були підстави для фальсифікації протоколу чи обмови останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, а також про його зацікавленість у результатах розгляду справи, – у підтвердження таких даних відсутні які-небудь належні докази як у матеріалах справи, так їх і не додано до апеляційної скарги й на такі не посилався ОСОБА_1 . 

Тому, апеляційний суд приходить до висновку, що інспектор прикордонної служби ОСОБА_2 , діяв у межах наданих йому повноважень.

Разом з тим, під час розгляду апеляційної скарги, не встановлено й будь-яких даних про застосування щодо ОСОБА_1 незаконних методів, примусу чи інших дій, які призвели до примусового підписання протоколу та інших наявних у матеріалах справи документів.

Крім того, не надано доказів того, що відносно ОСОБА_1 під час його затримання був вчинений моральний тиск чи незаконні дії з боку прикордонного наряду. Між тим, апеляційний суд бере до уваги відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 та його захисники оскаржували незаконні дії працівників прикордонної служби, які склали відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у передбачений законом спосіб.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні переконливі відомості, які дають суду підстави вважати, що громадянин ОСОБА_1 , який проживає у м. Києві, знаходився в межах прикордонної смуги на напрямку 187 прикордонного знаку на околиці населеного пункту Берегове (територія Берегівської об`єднаної територіальної громади Берегівського району Закарпатської області) на відстані близько 7000 метрів від державного кордону під час дії воєнного стану та тимчасової заборони чоловікам у віці від 18 до 60 років перетину державного кордону України, з іншою метою, а ніж спроба перетину державного кордону.
З урахуванням наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 фізично не міг здійснити спробу перетину державного кордону поза пунктами пропуску через державний кордон в пішому порядку одночасно перебуваючи 7 км. від кордону, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що в свою чергу дає обґрунтовані підстави вважати, що вказані доводи спрямовані на ухилення ОСОБА_1 відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд враховує те, що в апеляційній скарзі відсутні посилання на конкретні докази та обставини, які б підтверджували вказані факти та спростовували б висновки суду першої інстанції про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Заперечення сторони захисту вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.

Отже вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення - як спроба перетину державного кордону України у складі групи осіб будь-яким способом, повністю охоплюється диспозицією ч. 2 ст. 204-1 КУпАП та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.
Суддею першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, що ставиться йому за провину.
Отже, доводи апеляційної скарги, у тому числі про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, так як перебування його в контрольованому прикордонному районі без надання належних та допустимих доказів, не може свідчити про те, що він намагався перетнути державний кордон, є спробою уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.
Таким чином, докази покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 , який притягується до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, визнаються належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного, та є такими, що не викликають сумніву.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст. 23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування постанови судді, при апеляційному перегляді не встановлено.

На які-небудь інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі сторони захисту не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені. 

Тому, на переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни, а подана апеляційна скарга адвокатом Калітіною О.В. в інтересах  ОСОБА_1  без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :

           Поновити адвокату Калітіній О.В. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження судового рішення.
       Апеляційну скаргу адвоката Калітіної О.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
       Постанову судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага