ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/7010/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Зеленов А.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 вересня 2025 року                                                                     м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В. 
суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,       

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (справу розглянуто у порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, 

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.01.2022;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.01.2022.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначені пенсії ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.01.2022.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи з 07.09.2010 по 27.07.2018 та з 28.07.2018 по 17.01.2022 та до страхового стажу період проходження військової служби з 26.06.1986 по 09.06.1988.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Відповідач вказує, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи проходження строкової служби з 26.06.1986 по 09.06.1988, оскільки в військовому квитку наявне виправлення прізвища з ОСОБА_2 та відсутній запис про документ, на підставі якого внесено зміни; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 07.09.2010 по 27.07.2018 згідно з довідкою від 09.09.2021 №42АУ/020/206, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, саме відсутній підпис відділу кадрів; з 28.07.2018 по теперішній час згідно з довідкою від 13.01.2022 № 1, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, відсутній відпис керівника підприємства, відділу кадрів та головного бухгалтера. Відтак, зазначає, що у позивача недостатньо пільгового стажу для призначення пенсії за віком по списку №2.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2025 року  відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Після надходження матеріалів справи до суду, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.01.2022 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком по списку № 2.
Листом від 31.01.2022 № 2600-0205-8/17007 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії. Зазначено, що необхідний пільговий стаж на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, визначений п.2 ч.2  ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  (Список №  2) становить 12 років 6 місяців.
В листі також вказано, що відповідно наданих до заяви документів загальний страховий стаж  складає 36 років 10 місяців 26 днів.
Пільговий стаж за Списком № 2 не визначено.
За результатами розгляду документів, доданих до заяви:
- до страхового стажу не зараховано періоди роботи проходження строкової служби з 26.06.1986 по 09.06.1988, оскільки в військовому квитку наявне виправлення прізвища з ОСОБА_2 та відсутній запис про документ, на підставі якого внесено зміни;
- до пільгового стажу не зараховано періоди роботи: з 07.09.2010 по 27.07.2018 згідно з довідкою від 09.09.2021 №42АУ/020/206, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, саме відсутній підпис відділу кадрів; з 28.07.2018 по теперішній час згідно з довідкою від 13.01.2022 № 1, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, відсутній відпис керівника підприємства, відділу кадрів та головного бухгалтера.
Вважаючи відмову в призначені пенсії пенсії за віком на пільгових умовах протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив частково та зазначив, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні їх при призначенні/перерахунку пенсії. 
Суд першої інстанції наголосив, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 07.09.2010 по 27.07.2018 та з 28.07.2018 по 17.01.2022. Матеріалами справи наявні докази про проведення атестації робочого місця позивача та зазначене не спростовується доводами відповідача.
Також суд першої інстанції вказав, що відповідач не заперечує факт проходження військової служби позивачем, тому період перебування позивача на військовій службі з 26.06.1986 по 09.06.1988 підлягає зарахуванню до його страхового стажу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладені приписи, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині (в частині задоволених позовних вимог). 
Згідно із пунктом 2 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.
До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього  Закону  в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених  Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Відповідно до  ст. 114 Закону № 1058  право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.
Згідно з ч.2  ст. 114 Закону № 1058  на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за  списком № 2  виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до положень частини 1  статті 24 Закону № 1058-IV  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою  статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2  ст. 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до положень частини 4  статті 24 Закону № 1058-ІV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з ч. 1  ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ  (далі - Закон № 1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до приписів  статті 62 Закону № 1788-ХІІ  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637  (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постановах від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19, від 17 вересня 2024 року у справі № 440/4164/23 на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала особа у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу, тому що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.
Також, Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція, зокрема, у постановах від 20 лютого 2020 року у справі № 415/4914/16-а, від 16 квітня 2020 року у справі № 159/4315/16-а, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17 та від 26 квітня 2021 року у справі № 348/2180/16-а, згідно з якою, певні недоліки при заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого  наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383  та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Списки №№ 1, 2 затверджені  постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173  застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, з 16 січня 2003 року застосовуються Списки №1, 2, затверджені  Постановою КМУ від 16.01.2003 №36, з 24 червня 2016 року - Списки №1,2, затверджені  Постановою КМУ від 24.06.2016 №461.
Розділом XІII пункт а позиція 2140000а-13785 Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою  Постановою КМУ від 11.03.1994 №162  передбачено професію машиніст котлів.
Постановою КМУ від 16.01.2003 №36  розділ XІII, пункт а позиція 13а,  Постановою КМУ від 24.06.2016 №461  розділ ХІІІ передбачено професію машиніст котлів.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження стажу роботи позивачем подано трудову книжку серії НОМЕР_1 , яка містить такі записи щодо спірних періодів:
- 26.06.1986-09.06.1988  служба в РА;
- 07.09.2010  переведений машиністом котлів 4 розряду котельного цеху;
- 08.02.2011  переведений машиністом котлів IV групи кваліфікації котельного цеху;
- 01.03.2017  переведений машиністом котлів IV групи кваліфікації оперативного персоналу з тепломеханічного обладнання оперативного персоналу технічної служби з експлуатації;
- 27.07.2018  звільнений у зв`язку з переведенням;
- 28.07.2018  прийнятий за переведенням на посаду машиніста котлів IV кваліфікації оперативного персоналу з тепломеханічного обладнання технічної служби з експлуатації;
- 01.12.2018  присвоєно V групу кваліфікації та переведено на посаду машиніста котлів V групи кваліфікації оперативного персоналу з тепломеханічного обладнання технічної служби з експлуатації.
У трудовій книжці позивача містяться записи про проведення атестації робочих місць, підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно списку №2, зокрема, у 2010, 2013, 2018 роках.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки посада, на якій працював позивач, передбачена Списком № 2, то періоди роботи позивача з 07.09.2010 по 27.07.2018 та з 28.07.2018 по 17.01.2022 (дату звернення з заявою про призначення пенсії) зараховуються до стажу, який дає йому право на пенсію на пільгових умовах.
При цьому, як вбачається з записів в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , останніми підтверджується робота позивача на відповідній посаді, що передбачена Списком № 2 у вказані періоди. Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, жодних зауважень щодо записів у трудовій книжці відповідач не вказав, періоди роботи записані чітко, записи скріплені печатками та підписами уповноваженої особи, тому підстав сумніватись у достовірності відомостей, внесених у трудову книжку, у пенсійного органу немає. Апеляційна скарга також не містить жодних доводів щодо наявності будь-яких сумнівів чи неточностей у записах в трудовій книжці.
Разом з тим, відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
В межах спірних правовідносин трудова книжка містить всі необхідні записи, що було встановлено вище, однак, окрім останньої, позивачем було надано відповідачу уточнюючі довідки для підтвердження відповідних періодів роботи.
Так, позивачем було надано довідку №42АУ/020/206 від 09.09.2021, видану АТ «К.ЕНЕРГО», з якої вбачається, що позивач у період з 07.09.2010 по 27.07.2018 працював повний робочий день в Акціонерній енергопостачальній компанії «Київенерго», ПАТ «Київенерго», філіал «Завод «Енергія» Київенерго»: котельний цех, технічна служба з експлуатації, оперативний персонал з тепломеханічного обладнання за професією, посадою машиніст котлів ІV розряду, машиніст котлів ІV групи кваліфікації, що передбачена Списком №2  Постанови КМУ від 16.01.2003 №36  розділ XІII, пункт а позиція 13а за  період з 16.01.2003 по 02.08.2016 та  Постанови КМУ від 24.06.2016 №461  розділ ХІІІ за період з 03.08.2016 по 26.07.2018.
За період з 01.11.2001 по 26.07.2018 пільговий стаж роботи позивача становить 07 років 10 місяців 21 день.
Також позивачем було надано довідку №1 від 13.01.2022, видану СП «Завод «Енергія»  КП виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго», з якої вбачається, що позивач з 28.07.2018 (наказ №51-К від 28.07.2018) до 01.12.2018 (наказ №262-К від 30.11.2018) працював на посаді машиніста котлів IV групи кваліфікації оперативного персоналу з тепломеханічного обладнання технічної служби з експлуатації, з 01.12.2018 (наказ 262-К від 30.11.2018) до цього часу працює на посаді машиніста котлів V групи кваліфікації оперативного персоналу з тепломеханічного обладнання технічної служби з експлуатації СП «ЗАВОД  ЕНЕРГІЯ  КП  КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Характер виконуваної роботи: експлуатація енергетичного парового котлоагрегату ЧКД  Дукла  з постійним наглядом та своєчасним розподілом твердих побутових відходів в топці котла, для підтримання всіх необхідних технологічних параметрів, та постійний контроль за роботою допоміжного обладнання в шкідливих умовах праці з шкідливими виробничими факторами  шум, вібрація, висока температура, пил. На зазначених роботах зайнятий повний робочий день, інших робіт не виконує. Період роботи з 27.07.2018 по теперішній час (3 р. 5 міс. 16 дн.) зараховується до спеціального стажу, який дає право на пенсію за віком згідно з  Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, Списком № 2 (розділ XIII. Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство Робітники позиція  машиністи котлів).
Таким чином, крім записів у трудовій книжці, пільговий стаж роботи позивача підтверджено довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №42АУ/020/206 від 09.09.2021 та №1 від 13.01.2022.
Відповідач, відмовляючи у призначенні пенсії та незарахуванні спірних періодів, посилався на те, що пільгові довідки №42АУ/020/206 від 09.09.2021 та №1 від 13.01.2022 не відповідають  додатку 5 Постанови «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637  (відсутній підпис начальника відділу кадрів/відсутній підпис керівника підприємства,  відділу кадрів та головного бухгалтера).
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про безпідставність таких висновків відповідача, оскільки першочергово відповідні періоди роботи підтверджуються трудовою книжкою позивача, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. 
Відтак, формальні неточності у довідках, які надані позивачем додатково, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний підтверджений стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів (довідок, наказів), оскільки визначальним є саме підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах. 
Відтак, відмова у зарахуванні до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 07.09.2010 по 27.07.2018 та з 28.07.2018 по 17.01.2022 є протиправною.
Щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу періоду проходження строкової служби з 26.06.1986 по 09.06.1988, оскільки в військовому квитку наявне виправлення прізвища з ОСОБА_2 та відсутній запис про документ, на підставі якого внесено зміни, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не заперечує факт проходження військової служби позивачем, тому вказаний період перебування позивача на військовій службі підлягає зарахуванню до його страхового стажу.
Так, у трудовій книжці позивача також наявний запис про службу в лавах Радянської Армії з 26.06.1986 по 09.06.1988. Служби в радянській армії також підтверджуються військовим квитком серії НОМЕР_2 .
Згідно з пунктом «в» частини третьої  статті 56 Закону № 1788-ХІІ  до стажу роботи зараховується, зокрема, військова служба незалежно від місця проходження служби.
У відповідності до абзацу другого частини першої  статті 8 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  (далі - Закон № 2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу роботи за спеціальністю.
У період проходження позивачем строкової військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене  постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590  (далі - Положення № 590, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
За підпунктом «к» пункту 109 Положення № 590, крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується також служба у складі Збройних Сил СРСР.
Таким чином, період проходження військової служби прирівнюються по вибору особи, що звернулась за призначенням пенсії, або до роботи, яка передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.
Щодо непроведення атестації робочих місць, то як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується апелянтом, по-перше, матеріалами справи підтверджується проведення атестації робочого місця позивача, по-друге, не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Враховуючи вищевказане, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву позивача від 17.01.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 2  ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, зарахувавши до пільгового стажу за списком №2 періоди роботи з 07.09.2010 по 27.07.2018 та з 28.07.2018 по 17.01.2022 та до страхового стажу період проходження військової служби з 26.06.1986 по 09.06.1988. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року. 
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії. 
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - залишити без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                     Л.В. Бєлова 

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна