ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 р.	Справа № 577/3953/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Кравченко В.О., повний текст складено 29.07.25 по справі № 577/3953/25
          за позовом                             ОСОБА_1  
          до                             ІНФОРМАЦІЯ_1                                    
          про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження в справі
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд скасувати постанову АП №1326 від 17.06.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 17000,00 грн, а провадження у справі закрити за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомленим про  необхідність  прибуття  за  викликом  на  збірний  пункт   ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодної повістки про виклик на збірний пункт саме на 21.04.2025 о 14 год. 00 хв. не отримував. Вказує, що у  випадку  направлення  повістки  засобами  поштового зв`язку  належним  підтвердженням  оповіщення  військовозобов`язаного  про  виклик до  ТЦК  та  СП  є  документами  від  поштового  оператора  про  особисте  отримання поштового  відправлення,  відмітка  у  поштовому  повідомленні  про  відмову  від  його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою. Стверджує, що позивач жодного листа чи сповіщення про надходження листа не отримував. Звертає увагу, що працівник пошти не повідомляв про надходження листа з позначкою "Повістка ТЦК" (у  листі,  який  отримав  суд  на  свій  запит  жоден  доказ  на  підтвердження  їхніх  слів відсутній),  а  тому  фактично   ОСОБА_1  не  міг  знати,  що  на  його  ім`я  надійшло рекомендоване повідомлення. Зауважує, що у  постанові  про  притягнення  до  адміністративної  відповідальності  не зазначено,  які  саме  конкретно  відомості  про  себе  (персональні  дані)  позивач  був зобов`язаний  уточнити  і  не  уточнив,  а  отже,  не  в  повному  обсязі  викладено  суть (об`єктивну  сторону)  адміністративного  правопорушення,  передбаченого  ч.3 ст.210-1 КУпАП, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
ІНФОРМАЦІЯ_3 подав до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025 без змін. Зазначає, що 08.04.2025  за  допомогою  Єдиного  державного  реєстру  призовників, військовозобов`язаних та резервістів була сформована повістка №3104778, згідно  з  якою   ОСОБА_1  був  зобов`язаний  з`явитися  21.04.2025  до ІНФОРМАЦІЯ_2 .  Дана  повістка  надіслана  позивачу рекомендованим  поштовим  відправленням  з  описом  вкладення  та повідомленням  про  вручення,  яке  повернулося  у  зв`язку  з  відсутністю адресата  за  вказаною  адресою.  Даний  факт  підтверджується  доданим поштовим  конвертом.  А  отже   ОСОБА_1  вважається  належним  чином оповіщений відповідно до п.40 Порядку №560. Просить справу розглянути без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст.286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Учасники по справі отримали копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду, судову повістку та апеляційну скаргу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронних листів.
Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка №3104778, згідно з якою ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися 21.04.2025 о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.
Дана повістка 11.04.2025 надіслана позивачу рекомендованим листом з позначкою «Повістка ТЦК», з доданими описом вкладення та повідомленням про вручення.
Вказане поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою» повернуто відправнику, що підтверджується також трекінгом поштових відправлень.
З витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №527 від 23.12.2024 вбачається, що офіцера адміністративного відділення старшого лейтенанта ОСОБА_3 допущено до складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст.ст. 210, 210-1, 211 КУпАП у ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно протоколу №1326 від 04.06.2025, 21.04.2025 о 14 год 00 хв громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, під час мобілізації, не прибув за викликом на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи оповіщеним про необхідність прибуття, відповідно повістки через Укрпошту №3104778, до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних.
У протоколі зазначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу другого частини першої та частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в редакції Закону, яка діяла до 18.05.2024 (після набуття чинності змін, що внесені Законом №3633-ІХ, до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з 18.05.2024, ця норма залишається чинною та зафіксована у абзаці першому частини першої та абзаці другому частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), а також вимоги абзацу другого частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції Закону, яка діяла до 18.05.2024 (після набуття чинності змін, що внесені Законом №3633-ІХ, до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з 18.05.2024, ця норма залишається чинною та зафіксована у абзаці третьому частини 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).
У зв`язку з чим, у протоколі виснувано, що громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП (Законом №3696-ІХ від 09.05.2024 року внесено зміни до ст.210-1 КУпАП. Якщо датою вчинення правопорушення є дата, яка передує 19 травня 2024 року, то правопорушення кваліфікується за ч.2 ст.210-1 КУпАП, в редакції Закону №1357-ІХ від 30.03.2021, як діяла до 19.05.2024 року; Відповідно до статті 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають).
Розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09 год. 00 хв. 17.06.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без пояснень та зауважень.
Згідно постанови АП №1326 від 17.06.2025, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що 04.06.2025 встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП громадянином ОСОБА_1 , який 21.04.2025 о 14.00 год. в особливий період під час мобілізації не прибув за викликом на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до отриманої повістки через Укрпошту №3104778, про необхідність прибуття, до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період.
Визначено, що громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги абзацу першого частини першої та абзацу другого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимоги абзацу третього частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з чим наявні підстави для накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000,00 грн.
Не погодившись з накладенням адміністративного стягнення, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення, а тому оскаржувана постанова відповідача не підлягає скасуванню. 
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту – КупАП; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частинами 1, 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.
За приписами ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, крім іншого, зазначаються: відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені ст. 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Згідно зі ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:
- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;
- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;
- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;
- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;
- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Відповідно до абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
Згідно з абз. 2, 3 п.34 Порядку №560 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.
У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.
Згідно з п.41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
З аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.
Разом з цим відповідно до абзацу 2 та 4 пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 №1071) (далі по тексту - Правила №270) рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
В силу пункту 6.12.3 Регламенту внутрішньої поштової кореспонденції, затвердженого наказом АТ «Укрпошта» від 28.12.2023 №6668 (у редакції наказу АТ «Укрпошта» (далі по тексту - Регламент №6668) рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Адресат (одержувач) власноруч проставляє своє прізвище та підпис у аркуші ф.8 чи іншому документі, за яким здійснюється вручення. На бланку повідомлення про вручення адресат (одержувач) у відповідному місці зазначає дату вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», розписується та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.
Згідно з п.6.12.4 Регламенту №6668 у разі відсутності адресата (одержувача), за зазначеною на рекомендованому листі з позначкою «Повістка ТЦК» адресою, працівник ОПЗ інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» ф.22а, де додатково проставляє позначку «Повістка ТЦК». В аркуші ф.8 проставляє відмітку про причину невручення, на зворотному боці відправлення зазначає дату вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки.
Відповідно до п.6.16 Регламенту №6668 інформація щодо вручення рекомендованої письмової кореспонденції, в тому числі з повідомленням про вручення, заноситься до автоматизованої системи.
Отже, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку по повістці до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного; 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.
Судом встановлено, що  за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка №3104778, згідно з якою ОСОБА_1 зобов`язаний з`явитися 21.04.2025 о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних.
Дана повістка 11.04.2025 надіслана позивачу рекомендованим листом з позначкою «Повістка ТЦК», з доданими описом вкладення та повідомленням про вручення.
Вказане поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою» повернуто відправнику, що підтверджується також трекінгом поштових відправлень.
За позицією позивача, він не отримував ні повістки, ні повідомлення про надходження повістки на його адресу.
Так, ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24.07.2025 витребувано у АТ «Укрпошта» інформацію, які дії були вжиті працівником АТ «Укрпошта» в процесі вручення ОСОБА_1 рекомендованого повідомлення з описом вкладення (повістка ТЦК) з трек-номером 0610244726049 (адреса: АДРЕСА_1 ), на виконання п.82 Порядку, а саме, чи було інформовано адресата (одержувача) ОСОБА_1 за наявним номером телефону та/або шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», після того, як виявилося, що неможливо вручити повістку особисто.
На виконання ухвали суду, АТ «Укрпошта» направлено лист від 28.07.2025 №1.30.002.-28935-25, в якому зазначено, що за повідомленням відділення Попівка з індексом 41627, рекомендований лист з позначкою «Повістка ТЦК» №0610244726049 на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , надійшов до відділення Попівка 15.04.2025. Оскільки номер мобільного телефону на листі зазначено не було, sms/viber - повідомлення про його надходження не направлялось. Тому вказаний лист 15.04.2025 доставлявся листоношею згідно вказаної на листі адреси, але не був вручений, оскільки під час доставки адресат був відсутній. Повідомлення про надходження листа опущено в поштову скриньку. Оскільки за одержанням даного листа до відділення Попівка ніхто не звернувся, його повернуто на адресу відправника 19.04.2025 року з причиною «адресат відсутній за вказаною адресою.
Отже, матеріалами справи підтверджено, що позивача інформовано про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Також колегія суддів враховує, що Регламентом №6668 визначено обов`язок працівника ОПЗ у випадку невручення поштового відправлення зазначити дату вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки на зворотному боці відправлення.
Згідно матеріалів справи, на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення міститься дата вкладання повідомлення ф.22а до абонентської поштової скриньки , а саме 15.04.2025. 
Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибуття за викликом на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що з копії повістки №3104778 вбачається, що позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення даних.
Зі змісту протоколу №1326 від 04.06.2025 встановлено, що 21.04.2025 о 14 год 00 хв громадянин ОСОБА_1 , в особливий період, під час мобілізації, не прибув за викликом на збірний пункт до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою уточнення даних.
Однак, згідно оскаржуваної постанови АП №1326 від 17.06.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що він 21.04.2025 о 14.00 год. в особливий період під час мобілізації не прибув за викликом на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період.
Тобто, мета явки позивача до ТЦК та СП, визначена повісткою (уточнення даних), є відмінною від мети явки, зазначеної в спірній постанові (проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період).
Таким чином, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , змінивши формулювання обставин вчинення адміністративного правопорушення, фактично вийшов за межі обвинувачення ОСОБА_1 та притягнув позивача до відповідальності за правопорушення, яке йому не інкримінувалось, що є підставою для визнання постанови АП №1326 від 17.06.2025 незаконною.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У ході судового розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, всупереч положенням ч.2 ст.77 КАС України, не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами  КУпАП  та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.
За цим, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.
Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
З урахуванням вищенаведеного, інші доводи і заперечення сторін  на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу позивача слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 29.07.2025 по справі № 577/3953/25  скасувати.
Прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення АП №1326 від 17.06.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відносно   ОСОБА_1 та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 1332,32 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко