ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
11 листопада 2025 року
м. Харків
справа №638/10200/21
провадження №22-ц/818/2808/25
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.
за участю секретаря: Смелянець К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ПН ХМНО Тимченко Тетяна Володимирівна, ПН ХМНО Харитонова Яна Михайлівна, ПН ХМНО Онищенко Світлана Володимирівна, ПН ХМНО Остапенко Євгена Михайлович про визнання договорів купівлі-продажу, свідоцтва недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження, -
за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 адвоката Дергачова Віктора Сергійовича та представника ОСОБА_5 адвоката Загорулько Євгена Олеговичана рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2025 року, постановлене суддею Подус Г.С.
в с т а н о в и в :
У липні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» звернулось до суду із позовом, в якому просило:
?скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про припинення обтяження внесений 11.04.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., індексний номер рішення про обтяження: 34724787 та скасувати в Державному реєстрі іпотек запис про припинення іпотеки та обтяження внесений 11.04.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., індексний номер рішення про обтяження: 34725350, 07.07.2014 року справа №805/19697/13а щодо квартири АДРЕСА_1 .
?поновити в Державному реєстрі іпотек запис по іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810, реєстровий номер 4048, виданий 27.10.2007 року приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження – Договір іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810, реєстровий номер 4048, виданий 27.10.2007 року приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. щодо квартири АДРЕСА_1 .
?скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_2 індексний номер рішення 34767125 від 13.04.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запису право власності/довірчої власності: 19963713, припинивши право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 .
?визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 27.04.2017 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Онищенко С.В., зареєстрований в реєстрі №989 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 34971861 від 27.04.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 20177308, припинивши право власності за ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 .
?визнати недійсним Договір купівлі-продажу від 16.05.2017 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Харитоновою Я.М., зареєстрований в реєстрі №2241 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 35202464 від 16.05.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 20419317, припинивши право власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 РНОНМ НОМЕР_2 .
?визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В. за реєстровим номером №245 ОСОБА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) на квартиру АДРЕСА_1 номер РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 46262362 від 02.04.2019 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис про власності/довірчої власності: 30982979, припинивши право власності за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 ) на квартиру АДРЕСА_1 , номер РНОНМ НОМЕР_2 .
Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2025 року позовні вимоги ТОВ «Брайт Інвестмент» – задоволено. Скасовано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про припинення обтяження внесений 11.04.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., індексний номер рішення про обтяження: 34724787 та скасовано в Державному реєстрі іпотек запис про припинення іпотеки та обтяження внесений 11.04.2017 року приватним нотаріусом ХМНО Остапенко Є.М., індексний номер рішення про обтяження: 34725350, 07.07.2014 року справа №805/19697/13а щодо квартири АДРЕСА_1 . Поновлено в Державному реєстрі іпотек запис по іпотеку, яка виникла на підставі Договору іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810, реєстровий номер 4048, виданий 27.10.2007 року приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. та поновити в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження підстава обтяження – Договір іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810, реєстровий номер 4048, виданий 27.10.2007 року приватним нотаріусом ХМНО Зінченко Р.П. щодо квартири АДРЕСА_1 . Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора (з відкриттям розділу) про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) на квартиру АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_2 індексний номер рішення 34767125 від 13.04.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запису право власності/довірчої власності: 19963713, припинивши право власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 27.04.2017 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Онищенко С.В., зареєстрований в реєстрі №989 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 34971861 від 27.04.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 20177308, припинивши право власності за ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_3 ) на квартиру АДРЕСА_1 . Визнано недійсним Договір купівлі-продажу від 16.05.2017 року квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Харитоновою Я.М., зареєстрований в реєстрі №2241 та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 35202464 від 16.05.2017 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис право власності/довірчої власності: 20419317, припинивши право власності за ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 , РНОНМ НОМЕР_2 . Визнано недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.04.2019 року на квартиру АДРЕСА_1 , виданого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В. за реєстровим номером №245 ОСОБА_1 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_4 ) на квартиру АДРЕСА_1 номер РНОНМ НОМЕР_2 , індексний номер рішення 46262362 від 02.04.2019 року, скасувавши запис про проведену державну реєстрацію запис про власності/довірчої власності: 30982979, припинивши право власності за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_5 ) на квартиру АДРЕСА_1 , номер РНОНМ НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» судовий збір у розмірі 1135,00 грн., тобто по 283,75 грн. з кожного.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 адвокат Дергачов Віктор Сергійович просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд не взяв до уваги, що відповідач та його батько є добросовісними набувачами. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06.11.2014 року було стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за договором кредиту, у зверненні стягнення на предмет іпотеки відмовлено. На підставі зазначеного рішення відкрито виконавче провадження у справі, а в подальшому замінено сторону виконавчого провадження. Зазначене рішення відсутнє у ЄДРСР. Також звертає увагу, що укладаючи договір відступлення прав вимоги позивач придбав майно необтяжене заставою, тобто не перевірив наявність права у попередника. Наголошує, що а ні боржник, а ні кредитор не звертались до правоохоронних органів щодо вибуття майна із володіння, не оскаржували жодних рішень, тобто взагалі не виявляли інтересу. На момент придбання квартири запису в реєстрі іпотек не було. Висновок суду про фраудаторність договору не відповідає вимогам закону.
ТОВ «Брайт Інвестмент» у відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката Дергачова В.С. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Зайцев В.В. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 адвоката Дергачова В.С. залишити без задоволення.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5 адвокат Загорулько Є.О. просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивачем не доведено факту набуття права вимоги за договором іпотеки від 12.10.2007 року і відповідно порушень відповідачем його прав. Вважає себе добросовісним набувачем, наголошує, що на момент придбання квартири не знала і не могла знати про наявність обтяження на квартирі. Наголошує, що вимоги до спадкоємця кредитор не проявляв. Також позивачем обрано неєфективний спосіб захисту.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_4 адвокат Зайцев В.В. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Загорулько Є.О. залишити без задоволення.
ТОВ «Брайт Інвестмент» у відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Загорулько Є.О. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України- в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що позивач довів, що він є правонаступником первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» у правовідносинах з  ОСОБА_4 , які виникли на підставі кредитного договору №6/4/26/2007/840-К/809 від 12.10.2007 року, який в свою чергу забезпечений, зокрема, іпотечним договором від 12.10.2007 року, за яким в іпотеку передано квартиру  АДРЕСА_1 . Відтак, законний інтерес позивача у даних правовідносинах має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний з конкретним матеріальним благом; є визначеним та є персоналізованим (суб`єктивним). Не зважаючи на діючий Іпотечний договір від 12.10.2007 року, укладений між  ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», групою осіб, без згоди іпотекодержателя, було здійснено відчуження та перереєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 на підставі неіснучого судового рішення, в подальшому на договорів купівлі-продажу та свідоцтва про право на спадщину з метою унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що «12» жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 , був укладений кредитний договір № 6/4/26/2007/840-К/809, згідно з яким позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 121000,00 доларів США строком до 08.10.2032 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.
З 04.02.2011 року банк здійснює фінансову діяльність як акціонерне товариство публічного типу. У зв`язку з приведенням статуту у відповідності до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" була проведена державна реєстрація статуту в новій редакції, внаслідок чого найменування ВАТ КБ "Надра" змінено на Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра". Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ КБ "Надра".
З метою забезпечення взятих на себе зобов`язань, між ВАТ «Надра» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810 від 12.10.2007 року предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2014 року позов Публічного акціонерного товариства  Комерційний банк «Надра» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства  Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1789659,31 гривень. Стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» судовий збір у розмірі 3441,00 гривень. В іншій частині позову відмовлено.
05 серпня 2020 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір №GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №6/4/26/2007/840-К/809 від 12.10.2007 року укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» та договорами забезпечення.
30 вересня 2020 року між ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» був укладений Договір №GL48N718070_blank_01 про відступлення прав вимоги. За умовами даного Договору ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) №6/4/26/2007/840-К/809 від 12.10.2007 року укладеним між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», у тому числі за договорами забезпечення.
Відповідно до умов Договору іпотеки №6/4/26/2007/980-І/810 від 12.10.2007 року предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 .
Таким чином до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» перейшло право вимоги за договором кредиту та договором іпотеки.
Після набуття права вимоги позивачу стало відомо, що іпотечне майно вибуло із законного володіння кредитора, за наступних обставин.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Донецького районного управління юстиції про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 04.02.2012 року. Зобов?язано Державного реєстратора прав на нерухоме майно вилучити з Державного реєстру речових прав, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек запис з реєстраційним номером 210.2007 року приватним нотаріусом Зінченко Р.П. обтяження N?5833580, що зареєстрований 12.10.2007 року за договором іпотеки N?4048 від Визнати договір від 12 жовтня 2007 року між ВАТ «Комерційний Банк "НАДРА", в особі Філії "Донецьке РУ" ВАТ "НАДРА" та ОСОБА_4 N?K-72-2006 виконаним в повному обсязі, а іпотеку, згідно укладеного договору іпотеки N?4048 від 12 жовтня 2007 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зінченко Р.П. та реєстрований в реєстрі за N? 2942 - припиненою. Визнано право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . Визнано право власності за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 32кв.м. за ОСОБА_4 , РНОКП: НОМЕР_6 . Стягнуто з Державного бюджету України на користь позивача - ОСОБА_4 витрати зі сплати судового збору в розмірі 3441,00 грн. (а.с.41-45 т.3).
Згідно відповіді Донецького окружного адміністративного суду від 22лютого 2017 року постанова Донецького окружного адміністративного суду від 02 липня 2014 року по справі N?805/19697/13а за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до ВАТ «КБ «НАДРА», Приватного нотаріуса Донецького міського нотаріального округу Морозова В.І., Приватного нотаріуса Харківського нотаріального округу Зінченко Р.П., Державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Донецького районного управління юстиції, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України про визнання рішення незаконним, скасування рішення, визнання права власності, - розглянута та зареєстрована згідно матеріалів архівних паперових носіїв Донецького окружного адміністративного суду, та не була внесена до єдиного державного реєстру судових рішень у зв?язку з можливою технічною відмовою системи та помилкою електронного цифрового підпису. Апеляційна скарга на постанову Донецького окружного адміністративного суду по справі N?805/19697/13 від 02.07.2014 року до канцелярії суду не надходила, матеріали справи на теперішній час знаходяться на тимчасово непідконтрольній території та не можуть буди надані для ознайомлення у зв`язку з проведенням АТО. (а.с.41 т.3)
ОСОБА_3 звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. з метою скасування обтяження на належне йому майно.
З інформаційної довідки від 26.06.2021 року убачається, що приватним нотаріусом Остапенко Є.М. 10.04.2017 року припинено запис про іпотеку та припинено запис про обтяження на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2014 року (права №805/19697/13а) на квартиру АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 .
27.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Онищенко С.В., зареєстрований в реєстрі за №989. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34971861 від 27.04.2017 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 20177308. 
16.05.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Харитоновою Я.М., зареєстрованого в реєстрі №2241. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35202464 від 16.05.2017 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 20419317.
02.04.2019 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 перейшло до ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В., зареєстрований за №245. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46262362 від 02.04.2019 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 30982979.
Згідно відповіді Донецького окружного адміністративного суду винесена постанова не міститься у Єдиному державному реєстрі судових справи. У відповідності до відомостей автоматизованої системи Д-3 документообігу суду, обліково-статистична картка за справою №805/19697/13а не реєструвалася.
Згідно інформаційної довідки від 23.06.2021 року позивачу стало відомо, що запис про іпотеку припинено та припинено запис про обтяження на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 02.07.2014 року (права №805/19697/13а) а право власності перейшло до ОСОБА_3 та було ще двічі перепродане. Вважає, що оскільки майно вибуло із володіння кредитодавця на підставі неіснуючого рішення, то рішення державного реєстратора та договори купівлі продажу підлягають скасування, а право власності припиненню.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
За положеннями ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається (ст.525 ЦК України).
Згідно ст.610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України(ч.2ст. 509 ЦК України), якими в тому числі є договори та інші правочини.
Відповідно до ч.1 ст.626ЦКУкраїни договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, а його зміст становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.627,628 ЦК України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно частин 1статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
За договором № GL48N718070_blank_04 від 18 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відступило ТОВ «Брайт Інвестмент» належні права вимоги до позичальників за кредитними договорами зазначеним у додатку № 1. 
Відповідно до п. 1 Договору, за цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первинний кредитор відступає Новому кредитору належні Первинному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первинного кредитора до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, права з якими виникають у Нового кредитора у зв`язку з набуттям прав на умовах цього Договору, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом – Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)), договорами про відкриття карткових рахунків, договорами поруки, договорами застави, та всіма іншими похідними договорами з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом – «Основні договори», надалі за текстом – Права вимоги. Згідно вказаного додатку відступлено право вимоги за кредитним договором № 6/4/26/2007/840-К/809 від 12 жовтня 2007 року, що укладений з ОСОБА_4 , та договорами забезпечення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. 
Таким чином, договір іпотеки є за своєю суттю договором застави нерухомого майна. 
Отже, позивач, набувши право вимоги за кредитним договором № 6/4/26/2007/840- К/809 від 12 жовтня 2007 року, набув право вимоги і за договором іпотеки № 6/4/26/2007/980-І/810 від 12 жовтня 2007 року, оскільки вищенаведеними договорами передбачалося, що новий кредитор набуває права вимоги за усіма іншими похідними до кредитного договору договорами, у тому числі договорами застави.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Як убачається з матеріалів справи, з інформаційної довідки від 26.06.2021 року, що приватним нотаріусом Остапенко Є.М. 10.04.2017 року припинено запис про іпотеку та припинено запис про обтяження на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 07.07.2014 року (права №805/19697/13а) щодо квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 .
27.04.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Онищенко С.В., зареєстрований в реєстрі за №989. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 34971861 від 27.04.2017 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 20177308. 
16.05.2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ХО Харитоновою Я.М., зареєстрованого в реєстрі №2241. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 35202464 від 16.05.2017 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 20419317.
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
02.04.2019 року ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В., зареєстрований за №245 набув право на спірну квартиру. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 46262362 від 02.04.2019 року, номер запису про право власності/довірчої власності: 30982979.
Таким чином на момент укладення Договору №GL48N718070_blank_01 від 22.05.2020 року, про відступлення прав вимоги ,в тому числі на Іпотечний договір від 12.10.2007 року, іпотечне майно вже було у власності іншої особи, а не боржника.
Разом з тим станом на момент укладення зазначеного договору позивач не перевірив наявності у реєстрі обтяжень щодо іпотечного майна.
Згідно зі статтею 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.
Статтею 388 Цивільного кодексу України визначено, що якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Тобто, якщо від недобросовісного набувача майно може бути витребуване у всіх випадках, то від добросовісного законного набувача - у випадках, визначених статтею 388 Цивільного кодексу України. Якщо річ було продано особою, яка одержала її за договором від власника, добросовісному набувачеві, то від останнього власник не може витребувати свою річ, оскільки у цьому випадку річ вибула як і з володіння власника, так і з володіння його контрагента за договором з власної волі, тому право власника на витребування своєї речі з незаконного володіння обмежується інтересами добросовісного набувача.
При цьому, особа може бути визнана добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений за відсутності у продавця права на відчуження.
Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.
Набувач визнається добросовісним, якщо він не знав, що особа, в якої він придбав річ, не мала права її відчужувати. Отже, набувач є добросовісним, якщо він не знав і не повинен був знати про незаконність свого володіння Набувач є недобросовісним, якщо річ набута ним злочинним шляхом.
Таким чином, власник майна не може витребувати його з незаконного володіння іншої особи за сукупності трьох умов: а) набувач має бути добросовісним набувачем - він не повинен знати, що купує майно не у власника; б) майно має бути отримане за відплатним договором; в) власник має втратити володіння цим майном з власної волі.
У постанові КГС ВС від 11.03.2025 у справі № 922/647/22 зазначено, що добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей. Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном.
На момент придбання ОСОБА_6 16.05.2017 року спірної квартири та укладення договору купівлі-продажу, приватним нотаріусом ХМНО ХО Харитоновою Я.М. не було встановлено обтяжень та заборон для реєстрації договору.
Даних про те, що покупець знав або міг знати про те, що майно відчужується поза волею власника, або знаходиться під обтяженням матеріали справи не містять.
Судова колегія звертає увагу, що з травня 2017 року ОСОБА_6 користувався придбаною їм квартирою відкрито, сплачував комунальні послуги, та в подальшому спірна квартира перейшла на підставі свідоцтва про право на спадщину від 02.04.2019 року до ОСОБА_7 .
Квартира була набута ОСОБА_6 за відплатним договором. 
Доказів фіктивності договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , матеріали справи е містять.
Таким чином ОСОБА_6 , спадкоємцем якого є син ОСОБА_1 , є добросовісними набувачами квартири.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три правила: 1) у першому реченні першого абзацу - загальне правило, що фіксує принцип мирного володіння майном; 2) друге речення того ж абзацу охоплює питання позбавлення майна й обумовлює таке позбавлення певними критеріями; 3) другий абзац визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друге та третє правила, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, мають тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного у першому правилі (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), пункти 166-168).
Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також, чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право.
Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).
ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б один із зазначених критеріїв сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном не буде дотриманий. І навпаки - встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії.
Згідно постанова Великої палати Верховного суду від 20.06.2023 у справі № 633/408/18 втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява № 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що не зважаючи на діючий Іпотечний договір від 12.10.2007 року, укладений між  ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра», групою осіб, без згоди іпотекодержателя, було здійснено відчуження та перереєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 на підставі неіснучого судового рішення, в подальшому на договорів купівлі-продажу та свідоцтва про право на спадщину з метою унеможливлення стягнення з боржника грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно. За таких обставин, наявність у покупців права власності на нерухоме майно, яке набуте без достатніх законом підстав зокрема без згоди іпотекодержателя, є неправомірним.
Разом з тим такі висновки суду не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Як зазначено вище, підстав вважати, що договір купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та подальшим отриманням свідоцтва про право на спадщину було укладено з метою унеможливлення стягнення з боржника ОСОБА_4 грошових коштів шляхом звернення стягнення на майно, не вбачається.
Доказів на спростування висновку щодо добросовісності набуття ОСОБА_6 права на спірне майно позивачем суду не надано.
Зокрема, і з урахуванням періоду, що минув з часу придбання спірної квартири ОСОБА_6 .
Крім того колегія суддів зауважує наступне. 
Як убачається з висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20), відповідно до яких у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Таким чином, права позивача підлягають захисту саме у такий спосіб. А обраний ним спосіб шляхом визнання недійсними договорів купівлі-продажу, скасування реєстрацій, поновлення запису про обтяження та скасування свідоцтва на право на спадщину є неефективним, оскільки не призведе до поновлення порушених прав позивача. 
За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимог не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Обрання неефективного способу захисту є підставою для відмови у позові.
Підстав вважати, що ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не набуло право вимоги, не вбачається.
Доводи апеляційної скарги в цій частині, спростовуються наявними у справі доказами.
У звязку із відмовою у позові по суті заявлених вимог відсутні підстави для застосування строків позовної давності.
Рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_1 судовий збір.
Керуючись ст. ст.367,368,369,376,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Дергачова Віктора Сергійовича та представника ОСОБА_5 адвоката Загорулько Євгена Олеговичана - задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 03 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове.
У задоволенні позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» про визнання договорів купівлі-продажу, свідоцтва недійсними, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, поновлення іпотеки та обтяження відмовити.
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі 1362,00 грн
Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1702,50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбаченихст. 389ЦПК України.
Головуючий:                                                                О.В. Маміна

Судді:                                                                        Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова