ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/32305/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Лапій С.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  24 вересня 2025 року                                                                               м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача:                                                                                     Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                                                                  Вівдиченко Т.Р., Карпушової О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство фінансів України, Міністерство розвитку громад та територій України, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, в якому просить суд (з урахуванням заяви про зміну предмету позову):
- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо незабезпечення розроблення органами місцевого самоврядування комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади та необхідних задля цього базових державних топографічних карт масштабу 1:10000 територій областей, що необхідно здійснити задля ефективного упровадження на законних підставах відновлення України, яке має відбуватися лише шляхом успішного упровадження реформи децентралізації, земельної реформи, здійснення цивільного захисту населення у воєнний і мирний час та відбудови зруйнованих бойовими діями територій;
- зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити розроблення органами місцевого самоврядування комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади та необхідних задля цього базових державних топографічних карт масштабу 1:10000 територій областей, що необхідно здійснити задля ефективного упровадження на законних підставах відновлення України, яке має відбуватися лише шляхом успішного упровадження реформи децентралізації, земельної реформи, здійснення цивільного захисту населення у воєнний і мирний час та відбудови зруйнованих бойовими діями територій.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Кабінетом Міністрів України допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не забезпеченні розроблення  «комплексних планів» та необхідних задля цього «топографічних карт областей», в результатів чого порушено права позивача брати участь в управління державними справами, яке гарантоване статтею 38 Конституції України та можливість і порядок якого забезпечує Закон України «Про звернення громадян», а також порушено право позивача на можливість впливу на поліпшення роботи органів державної влади. На думку позивача, допущена Кабінетом Міністрів України протиправна бездіяльність, яка полягає у невжитті в межах повноважень заходів щодо забезпечення розроблення «комплексних планів» та необхідних задля цього «топографічних карт областей», чим порушено право позивача на забезпечення особистого захисту містобудівними засобами від надзвичайних ситуацій воєнного характеру на особливий період та надзвичайних ситуацій техногенного і природного характеру на мирний час.
Також в обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем допущено порушення частини третьої статті 7, частини першої, третьої статті 15, абзаців 2,10 частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян» в частині безпідставної передачі розгляду заяви іншим органам, необ`єктивного її розгляду, неприйняття за результатами розгляду цієї заяви рішень відповідно до чинного законодавства України.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції  не надав оцінки чотирьом аргументам позивача, які являються підставами позову, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду не зазначено мотивувальну оцінку цим аргументам позивача.
Апелянт зазначає, що Кабінет Міністрів України мав забезпечити розроблення органами місцевого самоврядування «комплексних планів» та необхідних задля цього «топографічних карт».
По-друге, апелянт стверджує, що відповідачем не забезпечено всупереч закону розроблення органами місцевого самоврядування обумовлених «комплексних планів» та необхідних задля цього «топографічних карт».
По-третє, за результатами розгляду листа позивача від 01.09.2023, відповідачем допущено порушення частини третьої статті 7, частини першої, третьої статті 15, абзаців 2,10 частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян» в частині безпідставної передачі розгляду заяви іншим органам, необ`єктивного її розгляду, неприйняття за результатами розгляду цієї заяви рішень відповідно до чинного законодавства і незабезпечення її виконання. А також в частині підписання відповіді на заяву не тією особою, що має її підписати згідно із Законом.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 та від 13.08.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 вересня 2025 року.
Від Міністерства фінансів України 27.06.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник вважає апеляційну скаргу безпідставною, необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним. Представник зазначає, що позивачем не доведено наявність правових підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача.
Від Міністерства розвитку громад та територій України 02.07.2025 до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник зазначає, що судом першої інстанції надано правову оцінку всім обставинам справи з урахуванням доводів сторін та учасників справи.
Від Кабінету Міністрів України до суду 07.07.2025 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник щодо відсутності протиправної бездіяльності Уряду України стосовно обов`язку забезпечити органами місцевого самоврядування «комплексних планів» та «топографічних карт» зазначає наступне:
- відповідно до частини п`ятнадцятої статті 16-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» комплексний план розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, а тому, на думку відповідача, територіально громади, орган та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження, а органи виконавчої влади не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень та в інших випадках, передбачених законом (частина перша, друга статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»);
- прийняття постанов Урядом України від 01.09.2021 №926 та від 01.09.2021 №952 підтверджує повне виконання Кабінетом Міністрів України зобов`язань, визначених статтею 16-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»;
- твердження позивача щодо бездіяльності Уряду України щодо невжиття у межах повноважень заходів стосовно забезпечення розроблення комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади є помилковими, оскільки такі плани розробляються на підставі рішень органів місцевого самоврядування;
- хибним, на думку відповідача, є твердження про те, що відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» саме та виключно на Уряд України покладається обов`язок забезпечити органами місцевого самоврядування «комплексних планів» та «топографічних карт», зважаючи на те, що органи виконавчої влади не мають права втручатися в законну діяльності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, зважаючи на приписи частини першої та другої статті 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Щодо розгляду листа позивача до Кабінету Міністрів України, відповідач зазначає, що Секретаріатом Кабінету Міністрів України належним чином опрацьовано звернення, з яким звернувся позивач.
Щодо відсутності порушеного права позивача, відповідач зазначає, що в адміністративному позові не наведено доказів та фактів, які б підтвердили, що відбулося дійсне порушення прав позивача. Відтак доводи позивача зводяться виключно до суб`єктивної незгоди позивача з порядком виконання Угоди, що не є підставою для задоволення позовних вимог.
Також від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 07.07.2025 надійшли пояснення, в яких представник наголошує про відсутність порушеного права позивача.
Від ОСОБА_1 до суду 22.09.2025 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, з урахуванням чого судова колегія вирішила продовжувати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 01.09.2023 звернувся до Прем`єр - міністра України Шмигаля Д.А. із заявою №01/09 щодо необхідності задля законного відновлення України вжиття Кабінетом Міністрів України заходів із забезпечення розроблення комплексних планів розвитку територіальних громад та топографічних карт областей, фінансування чого передбачено Угодою з Міжнародним банком реконструкції та розвитку.
У вказаній заяві позивач просив Кабінет Міністрів України вжити в межах повноважень заходів щодо забезпечення розроблення комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади та необхідних задля цього базових державних топографічних карт масштабу 1:10000 територій областей, що необхідно здійснити задля ефективного упровадження на законних підставах відновлення України, яке має відбуватися лише шляхом успішного упровадження реформи децентралізації, земельної реформи, здійснення цивільного захисту населення у воєнний і мирний час та відбудови зруйнованих бойовими діями територій.
Листом від 05.09.2023 №Г-12450/26-23/2 Секретаріат Кабінету Міністрів України повідомив позивача, що його лист надіслано до Міністерства розвитку громад та територій України, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру 05.09.2023 за № Г-12450/26-23/1 відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» для розгляду і надання відповіді.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що не вбачає бездіяльності з боку Кабінету Міністрів України, яка полягає, на думку позивача, у невжитті заходів реагування на факт недоліків у діяльності керівників Міністерства розвитку громад та територій України та Державної служби України з питань геодезії, картографії і кадастру, який полягає у невиконанні протягом 2019-2023 років Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, укладеної між Україною та Міжнародним банком реконструкції       та розвитку, в частині незабезпечення формування ортофотопланів і топографічних карт в масштабі 1:10000, і не розроблення на їх основі комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади.
Також суд зазначив, що Угода про позику, укладена між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку, не є актом індивідуальної дії, не створює конкретно для позивача як фізичної особи негативних правових наслідків, в адміністративному позові не наведено конкретних фактів та не надано доказів того, що відбулося реальне, дійсне порушення прав, свобод або законних інтересів позивача.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.
В межах даної справи суд надає оцінку обставинам щодо наявності чи відсутності бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо незабезпечення розроблення органами місцевого самоврядування комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади та необхідних задля цього базових державних топографічних карт масштабу 1:10000 територій областей, що необхідно здійснити задля ефективного упровадження на законних підставах відновлення України, яке має відбуватися лише шляхом успішного упровадження реформи децентралізації, земельної реформи, здійснення цивільного захисту населення у воєнний і мирний час та відбудови зруйнованих бойовими діями територій.
Відповідно до статті 113 Конституції України Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених цією Конституцією.
Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 № 794-VII (далі по тексту також Закон № 794-VII).
Положеннями статті 1 Закону № 794-VII визначено, що Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.
Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 2 Закону № 794-VII до основних завдань Кабінету Міністрів України належить спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.
В силу положень частин першої - третьої статті 21 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України спрямовує і координує роботу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, які забезпечують проведення державної політики у відповідних сферах суспільного і державного життя, виконання Конституції та законів України, актів Президента України, додержання прав і свобод людини та громадянина.
Міністерства та інші центральні органи виконавчої влади відповідальні перед Кабінетом Міністрів України, підзвітні та підконтрольні йому.
Питання діяльності міністерств у Кабінеті Міністрів України представляють відповідні міністри.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кабінетом Міністрів України на виконання Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» від 17 червня 2020 року №711-ХІ, необхідно було до 24.07.2021 забезпечити розроблення «комплексних планів» та необхідних задля цього «топографічних карт областей».
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Верховною Радою України 17 червня 2020 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель» №711-IX, яким внесені зміни до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».
Відповідно до Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» зазначеного Закону №711-ІХ останній набирає чинності через один рік з дня його опублікування, крім абзаців другого-четвертого підпункту 12 пункту 8 розділу І та пункту 4 цього розділу, які набирають чинності з дня опублікування цього Закону.
Так, згідно абзацу 4 Прикінцевих та перехідних положень   Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону:
- затвердити Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, класифікатор видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила його застосування, Порядок та умови надання і використання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на розроблення комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, інші нормативно-правові акти, необхідні для реалізації цього Закону;
- забезпечити приведення своїх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом;
- забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, будівельних норм у відповідність із цим Законом;
- щороку під час підготовки проекту закону України про Державний бюджет України на відповідний рік передбачати субвенцію з державного бюджету місцевим бюджетам на розроблення комплексних планів просторового розвитку територій громад.
Відповідно до пункту 51   частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план просторового розвитку територій територіальної громади - це одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та документація із землеустрою, що визначає планувальну організацію, функціональне призначення території, основні принципи і напрями формування єдиної системи громадського обслуговування населення, дорожньої мережі, інженерно-транспортної інфраструктури, інженерної підготовки і благоустрою, цивільного захисту територій та населення від небезпечних природних і техногенних процесів, охорони земель та інших компонентів навколишнього природного середовища, формування екомережі, охорони та збереження культурної спадщини та традиційного характеру середовища населених пунктів, а також послідовність реалізації рішень, у тому числі етапність освоєння території.
Згідно з частиною другою статті 10 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) фінансування робіт з планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів, територій територіальних громад (у тому числі населених пунктів), районів у містах, кварталів, інших частин території відповідної територіальної громади, проведення містобудівного моніторингу здійснюється за рахунок коштів відповідних місцевих бюджетів, коштів міжнародної технічної та/або фінансової допомоги, у тому числі у вигляді грантів.
Частиною першою статті 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів територій, їх оновлення та внесення змін до них.
Відповідно до частин першої, третьої статті 161   Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план просторового розвитку території територіальної громади розробляється на всю територію територіальної громади.
Згідно з частиною п`ятнадцятою статті 161   Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) комплексний план розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, виконавчий орган якої у встановлений у такому рішенні строк здійснює певні дії (перераховані у статті).
Частиною двадцять першою статті 161   Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції Закону №711-ІХ) визначено, що комплексний план розглядається і затверджується сільською, селищною, міською радою протягом трьох місяців з дня його подання.
Пунктом 42 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації.
Проаналізувавши вищевказані норми, колегія суддів дійшла висновку, що  рішення про розроблення комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади приймається відповідною сільською, селищною, міською радою. Надалі сільська, селищна, міська рада звертається до обласної державної адміністрації, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури щодо визначення державних інтересів для їх врахування під час розроблення комплексного плану. Розроблений комплексний план просторового розвитку території територіальної громади розглядається та затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
З огляду на це, Уряд не має можливості та правових підстав щодо втручання у діяльність органів місцевого самоврядування, зокрема щодо початку розроблення чи затвердження комплексного плану просторового розвитку території відповідної територіальної громади.
Таким чином, доводи апелянта про те, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невжиття у межах повноважень заходів щодо забезпечення розроблення комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади є необґрунтованими, оскільки такі плани розробляються на підставі рішень органів місцевого самоврядування. 
Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою реалізації статті 16-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Міністерством розвитку громад та територій України розроблено, а Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 01.09.2021 №926, якою затверджено Порядок розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.
Окрім того, відповідач повідомив суд, що постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2021 №853 «Деякі питання надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на розроблення комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад» прийнято Порядок та умови надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на розроблення комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад.
Також Кабінетом Міністрів України постановою від 28.07.2021 №821 «Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України» внесено зміни до Класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок, видів функціонального призначення територій та співвідношення між ними, а також правила їх застосування, Класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок та Класифікатору об`єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-97.
Виходячи із зазначеного, стаття 16-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» реалізована Кабінетом Міністрів України прийняттям вищевказаних постанов.
Щодо доводів апелянта про порушення відповідачем частини третьої статті 7, частини першої, третьої статті 15, абзаців 2, 10 частини першої статті 19 Закону України «Про звернення громадян» в частині безпідставної передачі розгляду заяви іншим органам, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно частини першої статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Секретаріат Кабінету Міністрів України здійснює організаційне, експертно-аналітичне, правове, інформаційне та матеріально-технічне забезпечення діяльності Кабінету Міністрів України.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 47 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Секретаріат Кабінету Міністрів України забезпечує відповідно до   Закону України "Про доступ до публічної інформації"   розгляд та надання відповідей на запити, що надходять до Кабінету Міністрів України.
Згідно підпунктів 33 - 34 пункту 17 Положення про Секретаріат Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.2009 №850 структурні підрозділи Секретаріату відповідно до основних завдань, визначених цим Положенням, та з питань, що належать до їх компетенції: організовують та здійснюють в установленому порядку розгляд звернень громадян, адресованих Кабінету Міністрів України, Прем`єр-міністру України, Першому віце-прем`єр-міністру України, віце-прем`єр-міністрам України, Міністру Кабінету Міністрів України та міністру, який не очолює міністерство; забезпечують відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» розгляд запитів на інформацію, що надходять Кабінетові Міністрів України, Секретаріатові Кабінету Міністрів України; здійснюють контроль за вирішенням порушених у зверненнях громадян питань, дотриманням законодавства про звернення громадян.
З наведених правових норм слідує, що на Секретаріат КМУ покладено, зокрема, організація та здійснення розгляду звернень громадян відповідно до положень законодавства України.
Організація розгляду звернень громадян до КМУ відповідно до вимог, встановлених частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» відбувається шляхом з`ясування суті звернення та прийняття рішення, зокрема, щодо перенаправлення такого звернення за належністю в установлений Законом строк до суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення порушених у зверненні питань, для розгляду по суті, та інформування автора про реалізацію прийнятого рішення.
Таким чином, вказаними діями щодо перенаправлення звернення Секретаріат КМУ сприяє реалізації громадянами закріпленого за ними статтею 1 Закону України «Про звернення громадян»  права надсилати звернення саме до тих органів та посадових осіб, які відповідно до своїх функціональних обов`язків повинні розглядати їх по суті та надавати відповідь.
При цьому, рішення Секретаріату КМУ про перенаправлення звернення за належністю не є рішенням по суті порушеного заявником питання, а стосується лише порядку (процедури) організації його розгляду, передбаченого Законом. 
Таке рішення, прийняте в процесі організації його розгляду, ґрунтується на законодавчо визначених функціях органів державної влади і органів місцевого самоврядування і відображається в електронній реєстраційній картці звернення та викладається у супровідному листі до нього. Про реалізацію прийнятого рішення громадянину письмово повідомляється.
Так, з матеріалів справи вбачається, що листом Секретаріат Кабінету Міністрів України від 05.09.2023 №Г-12450/26-23/2 повідомив про опрацювання звернення ОСОБА_1 та надіслав за належністю до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» для розгляду і надання йому відповіді.
Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури листом від 21.03.2023 №5953/30/3ВГ-23 розглянуто звернення, надіслане Управлінням з питань роботи із зверненням громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України від 05.09.2023 №Г-12450/26-23/1 і в межах компетенції повідомлено наступне. Відповідно до абзацу першого частини п`ятнадцятої статті 16-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», комплексний план просторового розвитку території територіальної громади розробляється за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради. За інформацією Мінінфраструктури, станом на 01.07.2023 прийнято 364 рішень про розроблення комплексних планів. Проінформовано, що Мінінфраструктури здійснюються заходи щодо сприяння в розробленні комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад шляхом надання методологічної підтримки органам місцевого самоврядування, а також залучення міжнародної технічної допомоги (т.1, а.с.221-222).
Також Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури листом від 25.12.2023 №8837/30/3ВГ-23 повідомлено позивачу стосовно розроблення комплексних планів просторового розвитку територіальних громад та топографічних карт областей, фінансування чого передбачено Угодою з Міжнародним банком реконструкції та розвитку, що внаслідок широкомасштабного вторгнення російської федерації в Україну та введення воєнного стану у 2022 році виникла нагальна потреба в наданні сількогосподарським товаровиробникам фінансової державної підтримки на проведення сільськогосподарської діяльності в умовах воєнного стану. У зв`язку з коригуванням №3 до Угоди, внесеними відповідно до листа Світового банку від 01.03.2023, погодженого Міністесртвом фінансів України 28.03.2023, результати, що мають бути досягнуті у 2023 році в результатів виконання заходів Мінрегіону, були видалені. Внесення змін до тексту Угоди через реорганізацію Мінрегіону шляхом приєднання до Мінінфраструктури не здійснювалося.  Таким чином, Мінінфраструктури з моменту внесення коригувань до зазначеної угоди не здійснює заходи в рамках реалізації Проєкту.
Повідомлено, що Мінінфраструктури здійснюються заходи щодо сприяння в розробленні комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад шляхом надання методологічної підтримки органам місцевого самоврядування, а також залучення міжнародної технічної допомоги (т.1, а.с.218-220).
Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру листом від 19.09.2023 №Г-723/2-0.201-1407/6-23 повідомлено ОСОБА_1 щодо заходів, спрямованих на розроблення комплексних планів розвитку територіальних громад та топографічних карт областей наступне: у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні у 2022 році та забезпечення максимального ефекту від реалізації Проекту Мінфін звернувся до Світового банку з проханням розглянути можливість проведення його реструктуризації, зокрема в частині оптимізації діючих індикаторів і введення нових індикаторів стосовно програми підтримки доступу аграрних виробників до кредитів та фінансування пріоритетних програм на підтримку сільського господарства у 2023 році. У зв`язку з реструктуризацією Проекту, внесено 28.03.2023 зміни до Угоди про позику показника DLI 2.3 щодо «Покращення захисту прав ринку землі та іпотечного кредитування» з індикатором виконання DLR «Ортофотоплани та топографічні карти масштабу 1:10 000», Держгеокадастр у 2023 році не є відповідальним за виконання зазначеного показника Проекту.
Виходячи із змісту відповідей та отриманої інформації, судова колегія дійшла висновку, що дії Кабінету Міністрів України щодо перенаправлення звернення ОСОБА_1 до третіх осіб для надання відповіді по суті були виправданими, оскільки треті особи володіють більш ґрунтовною та детальною інформацію стосовно поставленого позивачем у зверненні питання.
Виходячи із зазначеного, судова колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.
У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Проаналізувавши правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено бездіяльності, оскільки за результатом поданої позивачем заяви від 01.09.2023 Секретаріатом Кабінету Міністрів України листом від 05.09.2023 №Г-12450/26-23/2 повідомлено останнього про опрацювання його звернення та надіслано за належністю до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України та Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру для розгляду і надання йому відповіді, що відповідає вимогам частини третьої статті 7 Закону України «Про звернення громадян».
Таким чином, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Водночас судова колегія погоджується із доводами апелянта про те, що судом першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення не надано відповіді на всі аргументи позивача. Із тексту судового рішення вбачається, що суд помилково надав оцінку доводам позивача про не вжиття Кабінетом Міністрів України заходів на виконання Угоди про позику між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 27.08.2019, оскільки предметом спору у цій справі є бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо незабезпечення розроблення органами місцевого самоврядування комплексних планів просторового розвитку території територіальної громади та необхідних задля цього базових державних топографічних карт масштабу 1:10000 територій областей, що необхідно здійснити задля ефективного упровадження на законних підставах відновлення України, яке має відбуватися лише шляхом успішного упровадження реформи децентралізації, земельної реформи, здійснення цивільного захисту населення у воєнний і мирний час та відбудови зруйнованих бойовими діями територій.
Також судом першої інстанції помилково зазначено, що позивач звернувся до суду з вимогами про визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України, яку пов`язкує з відсутністю належного реагування на недоліки у діяльності керівників міністерств та Держгеокадастру щодо виконання Угоди про позику від 27.08.2019 №8973-UA, оскільки у прохальній частині позовної заяви відсутні вищевказані вимоги ОСОБА_1 .
За таких обставин, судова колегія вбачає підстави для зміни мотивувальної частини рішення суду першої інстанції від 16 квітня 2025 року.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданням адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Частиною першою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі №320/32305/23 - змінити в мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.       
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя - доповідач                                                                                                О.М. Кузьмишина

Судді                                                                                                                           Т.Р.Вівдиченко

                                                                                              О.В.Карпушова