ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року	Львів	Справа № 300/371/25 пров. № А/857/21752/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,
за участі секретаря судового засідання Хомин Ю.Є.,
представника позивача: Тугай І.М.,
представника відповідача: Голинська Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року  у справі № 300/371/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
суддя в 1-й інстанції – Шумей М.В.,
час ухвалення рішення – не зазначено,
місце ухвалення рішення –м. Івано-Франківськ,
дата складання повного тексту рішення – 14 травня 2025 року,

                                                    В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовними вимогами до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
У поданій до суду першої інстанції позовній заяві зазначив про те, що відповідно до наказу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17.07.2024р. №2219-п начальником відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління податкового аудиту Масловською О.Б. проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та слати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017року по 30.07.2020рік, обчислення та сплати внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 26.11.2013р. по 30.07.2020р. 
14.10.2024 року складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 № 18444/09-19-24-07/ НОМЕР_1 (надалі – Акт перевірки). 
На підставі вказаного Акта перевірки відповідачем винесено: податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026704/2407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем- податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 565460,36 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026705/2407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем- військовий збір на загальну суму 9412,52 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026703/2407, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 1020грн. за незабезпечення зберігання первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026706/2407, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 680 грн. за несвоєчасне подання декларації про майновий стан та доходи за 2018-2019роки; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026702/2407, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 340 грн. за неподання повідомлень за формою 20 ОПП; податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.11.2024 №026743/2407, яким до позивача застосовано штраф в розмірі 181256 грн. за відсутність складення та/або реєстрації протягом граничного строку податкових накладних;- податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026741/2407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем- податок на додану вартість на загальну суму 453140,00 грн.; рішення від 22.11.2024№026712/2407, яким до позивача застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату єдиного внеску на загальну суму 3401,42 грн.
В редакції змін до позовних вимог від 11.03.2025 року позивач вважав, що перевірка відповідачем проведена з порушенням чинного законодавства України, що не дозволило податковому органу встановити дійсні обставини дотримання позивачем податкового законодавства та належної сплати ним податків і зборів. Відповідно вищевказані податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога винесені ГУ ДПС в Івано-Франківській області є безпідставними і підлягають скасуванню з вказаних обставин. Також стороною позивача були подані первинні документи по фінансовому обліку, які не подавались податковому органу за запитом до моменту проведення податкової перевірки, а також  під час проведення податкової перевірки.
Сторона позивача підтвердила у вказаній заяві про зміну підстав позовних вимог про те, що після звернення з позовними  вимогами до суду,  позивачем 16.02.2025 року  було уточнено показники діяльності за вказаний період шляхом подання податкових декларацій про майновий стан та доходи за 2018 та 2019 роки. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року  у справі № 300/371/2 позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними і скасовано винесені Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026704/2407, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026705/2407, податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026703/2407, податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026706/2407, податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.11.2024 №026702/2407, податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.11.2024 №026743/2407, податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 22.11.2024 №026741/2407, рішення від 22.11.2024 №026712/2407, рішення від 22.11.2024 №026710/2407, рішення від 22.11.2024 №026709/2407, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2024 № Ф- 026707/2407.   
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
У поданій апеляційній скарзі податковий орган зазначив, що  на підставі п.20.1.4 ст.20, ст.75, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), Закону України від 8 липня 2010 року №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (із змінами та доповненнями) та наказу ГУ ДПС в Івано Франківській області від 17.07.2024 №2219-п проведена документальна позапозапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 року по 30.07.2020 року, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період з 26.11.2013 року по 30.07.2020 року .
За результатами розгляду Акта перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, які направлені на адресу ОСОБА_1 . 
У відповідності до п. 44.1 ст. 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 року за №996 – ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. 
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити. При цьому, якщо документи відсутні, або з них не можливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та не містять відомостей  про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо не має підтвердження того, що господарська операція відбувся або що такий документ можливо кваліфікувати як первинний та він не може підтверджувати здійснення господарської операції. 
Відсутність первинного документу, його дефектність, свідчить також і не про виконання платником податків, свого податкового обов`язку, визначеного п. 36.1 ст. 36 п. 44.1 ст. 44 Кодексу, зокрема в частині визначення об`єктів оподаткування та/ або податкових зобов`язань, на підставі належним чином складених первинних документів. Так, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 не дотримано правил ведення податкового обліку шляхом заниження чистого оподаткованого доходу платника податків по факту включення до валових витрат вартості понесених витрат які не пов`язані із задекларованими доходами, чим порушено пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.177.4.1, 177.4.4 п.177.4, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України. Вказані обставини взагалі не досліджувались судом першої інстанції. 
Апелянт просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025р. у справі №300/371/25 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 повністю
Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задоволити  з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що ОСОБА_1 був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради  26.11.2013року. ФОП ОСОБА_1 взятий на облік в органі ДПС 27.11.2013року. 30.07.2020 року позивачем прийнято рішення про припинення підприємницької діяльності.
На підставі наказу  ГУ ДПС в Івано-Франківській області  від 17.07.2024 року №2219-п  проведене документальна позапланова  невиїзна перевірка платника податків – фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи за період з 01.01.2017 по 30.07.2020, обчислення і сплати єдиного внеску  на загальнообов`язкове державне  соціальне страхування за період з 26.11.2013 по 30.07.2020.
14.10.2024року відповідачем складено Акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1  № 18444/09-19-24-07/ НОМЕР_1 (надалі – Акт перевірки).
На підставі зазначеного Акта перевірки  відповідачем винесено: податкове повідомлення-рішення  форми «Р» від 22.11.2024р. №026704/2407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 565460,36 грн.; податкове повідомлення-рішення  форми «Р» від 22.11.2024 №026705/2407, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем- військовий збір на загальну суму 9412,52 грн.; податкове повідомлення-рішення  форми «ПС» від 22.11.2024 №026703/2407, яким до позивача застосовано штраф  в розмірі 1020 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів, а також інших документів  з питань обчислення і сплати належних сум податків; податкове повідомлення-рішення  форми «ПС» від 22.11.2024 №026706/2407, яким до позивача застосовано штраф  в розмірі 680 грн. за не своєчасне  подання декларації про майновий стан та доходи за 2018-2019 роки; податкове повідомлення-рішення  форми «ПС» від 22.11.2024 №026702/2407, яким до позивача застосовано штраф  в розмірі 340 грн. за не подання повідомлень  за формою 20 ОПП; податкове повідомлення-рішення  форми «ПН» від 22.11.2024 №026743/2407, яким до позивача застосовано штраф  в розмірі 181 256 грн. за відсутність складення та/або реєстрації  протягом граничного строку податкових накладних; податкове повідомлення-рішення  форми «Р» від 22.11.2024 №026741/2407,  яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем - податок на додану вартість  на загальну суму 453 140,00 грн.; рішення  від 22.11.2024р. №026712/2407,  яким до позивача застосовано штрафні санкції та  нараховано пеню  за несплату єдиного внеску  на загальну суму 3401,42 грн.; рішення  від 22.11.2024р. №026710/2407,  яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 680 грн. за неподання звітів  про суми нарахованого доходу  застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску; рішення  від 22.11.2024 №026709/2407,  яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 132867,83 грн. за донарахування сум внеску на загальнообов`язкове  державне соціальне страхування; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.11.2024р. № Ф- 026707/2407 на суму 291489,74 грн.
Вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення та рішення органу ДПС протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відповідності прийнятих податкових повідомлень-рішень вимогам законодавства, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що надані позивачем до суду докази вказують на те, що здійснені ним господарські операції в межах підприємницької діяльності у періоді, який вказано в Акті документальної невиїзної перевірки, підтверджуються належним чином оформленими первинними документами. 
Придбання товарів, а саме - дров паливних, позивач здійснював у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , підтвердженням придбання яких слугують відповідні первинні належним чином оформлені документи від останнього - видаткові накладні. За поставлений товар позивач здійснював розрахунок з даним постачальником у готівковій формі, що підтверджується належним чином оформленими відповідними квитанціями до прибуткових касових ордерів, які наявні в матеріалах справи.
Подальшу реалізацію  придбаного товару позивач здійснював в користь юридичних осіб покупців: Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника; КУ Територіальний центр соціального обслуговування; Снятинський ПНІ; КНП ІФОДКЛ ІФ ОР.; БО Благодійний фонд сприяння розвитку системи ОЗ та вдосконалення медичного обслуговування населення»; ПП «ЕНЕРГІЯ-ВВ»; ТОВ «КОЛОВЕКТОР». Розрахунки вказаних покупців з позивачем  теж проведено повністю у безготівковій формі. 
На думку суду першої інстанції, висновки відповідача, зазначені в Акті перевірки про відсутність документального підтвердження позивачем витрат, понесених за результатами господарської діяльності та, як наслідок, заниження чистого доходу, який підлягає оподаткуванню, є протиправними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що базуються виключно на припущеннях. Як наслідок, відповідачем неправомірно донараховано за результатами невиїзної перевірки податок з доходів фізичних осіб, військовий збір та єдиний соціальний внесок, ПДВ, суми яких відображені у спірних податкових повідомленнях рішеннях.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У зв`язку із припиненням діяльності платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 направлено запит від 22.01.2024 №494/6/09-19-24-06 щодо надання первинних документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів з метою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання та сплати податків і зборів, укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування та обчислення за період з 01.01.2017 по 30.07.2020 та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.11.2013 по 30.07.2020. 
Вказаний запит був залишений без реагування. 
Документальною позаплановою невиїзною перевіркою платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення з 01.01.2017 року по 30.07.2020, а також єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 26.11.2013 року по 30.07.2020 р. встановлені наступні порушення.: 
1. пп.16.1.7 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, Розділу VІІІ «Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням» Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588, в частині не подання до контролюючого органу повідомлень про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП; 
2. пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, пп.177.4.1- пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 476 531,46 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 24 163,20 грн., за 2018 рік на суму 211 434,12 грн., за 2019 рік на суму 240 934,17грн.; 
3. п.177.2 ст.177, пп.1.2, пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 27 832,58 грн., в тому числі за 2017 рік– 12681.07 грн., за 2018рік на суму 20443.23 грн., за 2019 рік на суму 5925.28 грн.; 
4. пп.2) ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464 VI із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного соціального внеску (код 7104) на загальну суму 291 489,74 грн., в тому числі за 2014р. – 5071,52 грн., 2017рік – на суму 21084,80 грн., за 2018 рік на суму 137602,08 грн., за 2019 рік на суму 126692,28 грн. та за 2020 рік 1039,06; 
5. пп. б) п.185.1 ст.185, пп.б) п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» у результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету в сумі 362 512 гривень , в тому числі за ІV квартал 2018 року в сумі 80 490,0 гривень, за 2019 рік – 282 022 гривень;
6. п.201.1, п.201.7, аб.1, аб.14, аб.21 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в частині не складення та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН не складено податкові накладні на дату виникнення податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 362 512 грн.; 
7. п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся; 
8. частина 2 п. 4 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464 VI із змінами та доповненнями, а саме: неподання звітів за 2013 рік та 2020 роки та несвоєчасне подання звітів за 2015, 2016, 2018, 2019; 
9. п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, а саме: за 2017, 2018 та 2019 роки декларації про майновий стан і доходи подані несвоєчасно, а саме: за 2017р. подана 21.07.2020 (термін подання – 02.02.2018), за за 2018р. подана 21.07.2020 (термін подання 11.02.2019), за 2019р. подана 21.07.2020 (термін подання – 10.02.2020); 
10. пп.1 п.2 ст.6 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, а саме: перевіркою встановлено факт несвоєчасної сплати єдиного внеску (код платежу 71040000). 
За результатами розгляду Акта перевірки відповідачем прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, які направлені на адресу ОСОБА_1 . 
У відповідності до п. 44.1 ст. 44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 року за №996 – ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити. При цьому, якщо документи відсутні, або з них не можливо ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та не містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо не має підтвердження того, що господарська операція відбувся або що такий документ можливо кваліфікувати як первинний та він не може підтверджувати здійснення господарської операції. 
Відсутність первинного документу, його дефектність, свідчить також і про відсутність виконання платником податків, свого податкового обов`язку, визначеного п. 36.1 ст. 36 п. 44.1 ст. 44 Кодексу, зокрема в частині визначення об`єктів оподаткування та/ або податкових зобов`язань, на підставі належним чином складених первинних документів
Так, платник податків-фізична особа ОСОБА_1 не дотримано правил ведення податкового обліку шляхом заниження чистого оподаткованого доходу платника податків по факту включення до валових витрат вартості понесених витрат які не пов`язані із задекларованими доходами, чим порушено пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, пп.177.4.1, 177.4.4 п.177.4, 177.2 ст.177 Податкового кодексу України. 
В даному випадку платник податків-фізична особа ОСОБА_1 допустив  порушення норм чинного податкового законодавства, оскільки завищення витрат на придбання ТМЦ та послуг – спричинює недостовірне визначення об`єкта оподаткування, з якого нараховується військовий збір, у свою чергу спричинило заниження чистого оподатковуваного доходу суму 2 652 127 грн., в тому числі за 2017рік - 134 240 грн, за 2018 рік – 1 174 634 грн., за 2019 рік – 1 343 253грн грн. , в результаті чого платником не нараховано та не перераховано до бюджету військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 39 663,70 грн., в тому числі за 2017 рік – 2013,60 грн., за 2018рік на суму 17572,26 грн., за 2019 рік на суму 20077,84 грн., що є наслідком включення до складу витрат сум які не пов`язані з фактично одержаними доходами. 
Платник податків – фізична особа має право вільно користуватися коштами отриманими від здійснення підприємницької діяльності за умови сплати всіх податків, зборів та інших платежів, передбачених чинним законодавством. Для цілей оподаткування дохід характеризується не лише приростом активів платника, але й джерелом його формування, тобто операціями, наслідком виконання яких стало отримання доходу. Зміст операції є одним з визначальних факторів для обрання ставки податку та визнання режиму оподаткування. Відтак, свідома не сплата зобов`язання з отриманого чистого оподаткованого доходу вказує на умисність дій платника податків та порушення обов`язку платника податків з урахуванням норм ст.ст.16, 36 ПКУ.
У відповідності до п.44.1 ст.44 Кодексу для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. Статтею 9 Закону України від 16.07.1999 за №996 – ХIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» зі змінами і доповненнями визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати обов`язкові реквізити
На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку. 
Податковим правопорушенням, у відповідності із п. 109.1 ст. 109 Кодексу, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.  
Контролюючим органом встановлено, що в порушення п.181.1 ст.181, п.183.2 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.200.1, п.200.2 ст.200, п. 201.4 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет в загальному розмірі 362 512 гривень. 
Колегія суддів вважає, що не підлягають оцінці долучені до заяви про зміну підстав позовних вимог від 12.03.2025 року  примірники документів, оскільки колегія суддів критично ставиться до появи фінансових документів таких як, квитанція до прибуткового касового ордеру з визначенням підстави отримання товарно-матеріальних цінностей на виконання договору №ВП-2 від 02.01.2018 року, який не долучався у суді першої інстанції стороною позивача. 
Сторона позивача підтверджує про здійснення розрахунків в готівковій формі на користь первинного постачальника деревини.  
Подальшу реалізацію  придбаного товару позивач здійснював в користь юридичних осіб покупців: Прикарпатський національний університет ім. В. Стефаника; КУ Територіальний центр соціального обслуговування; Снятинський ПНІ; КНП ІФОДКЛ ІФ ОР.; БО Благодійний фонд сприяння розвитку системи ОЗ та вдосконалення медичного обслуговування населення»; ПП «ЕНЕРГІЯ-ВВ»; ТОВ «КОЛОВЕКТОР». Розрахунки вказаних покупців з позивачем  теж проведено повністю у безготівковій формі. Разом з тим, документів на підтвердження вказаної обставини не представлено.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправомірно досліджувались вказані документи, оскільки предмет заявленого позову засвідчує про порушення процедури проведення перевірка, саме ця обставина зазначається  позивачем у позовній заяві. 
З приводу аргументів позивача щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки слід зазначити, що відповідно вимог ст.79.2 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику), а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова. 
Відтак, рекомендованим листом ГУ ДФС в області направлено на адресу позивача повідомлення про проведення перевірки та копію відповідного наказу про проведення зазначеної перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки. Відповідно статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті ПК України, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику). Згідно інформаційних баз даних, що знаходяться в розпорядженні контролюючого органу ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на яку і направлено повідомлення про проведення перевірки та копію наказу. 
Відповідно до п.45.2 ст. 45 ПК України, податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Положеннями п.42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представнику.
Відповідно до п.58.3 ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. 
Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. 
У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. Крім того, позивач не інформував орган ДПС про зміну місця реєстрації. 
Досліджуючи у суді апеляційної інстанції докази направлення поштової кореспонденції, які були долучені податковим органом на стадії апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що податковий орган здійснив належне повідомлення та інформував позивача про необхідність представлення первинних документів, скерування примірника Наказу щодо проведення перевірки та складення Акта від 08.10.2024 року про ненадання ФОП ОСОБА_1 документів для проведення перевірки. Вказані запити направлялись за адресою позивача, що вказана у позовній заяві. 
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Контролюючий орган при здійсненні покладених на нього функцій має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків, а податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, позивач вправі посилатись на процедурні порушення проведення перевірки та надіслання рішень за результатами перевірки, а суд зобов`язаний надавати правову оцінку таким доводам позивача в першу чергу.
Оцінюючи причинно - наслідковий зв`язок між встановленими процедурними порушеннями та законністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, судами враховано, що  невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про проведення позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення, як обов`язкової умови для проведення планової невиїзної документальної перевірки, зокрема, задля забезпечення права платника податку щодо належного подання документів для проведення перевірки, призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

Враховуючи викладене, колегія суддів формує висновок про те, що оскільки контролюючим органом дотримано вимог статті 79 Податкового кодексу України при проведенні документальної невиїзної перевірки позивача, Акт перевірки, отриманий в результаті такої перевірки може вважатися допустимим доказом у справі, а прийняті  на підставі вказаного Акта податкові повідомлення -рішення  є правомірними та підлягають залишенню в силі. 
З урахуванням наведеного в сукупності, можна дійти висновку про правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. 

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 317 КАС України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні  позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 139, 241-243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

                                                    П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області – задовольнити.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року  у справі № 300/371/25– скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено  23.09.25