ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 листопада 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/30361/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Ясенової Т.І., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.01.2025 року в адміністративній справі №160/30361/24 (головуючий суддя першої інстанції –   Єфанова О.В.) за позовом    ОСОБА_1 до   Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про  визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
                                                          
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,  в якому просив: 
визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській щодо відмови у зарахуванні періодів до загального та пільгового стажу та не застосування ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправними;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового, спеціального та пільгового стажу роботи по Списку № 1, що дає право на пенсію відповідно до ч.3 ст.ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням Постанови КМУ № 202 від 31.03.1994 року період роботи ДП «Кривбасрудоремонт» з 26.04.1993 по 21.03.1994 року підземний слюсар по ремонту гірничорудного обладнання в шахті з повним робочим днем;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «гірник підземний», що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 відповідно до ч.3 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 період проходження строкової військової служби з 28.06.1990 року по 22.04.1992 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначену ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах обчислити із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі визначеному абз.3 ч.1 ст. 28 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як працівнику зайнятому повний робочий день на підземних роботах та здійснити перерахунок пенсії і виплату з урахуванням раніше виплачених сум, з дати звернення, а саме з 30.09.2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною та скасовано відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.10.2024 року № 58531-42407/Н-01/08-0400/24.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.09.2024 року з урахуванням висновків суду про застосування п.4.3, п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1.
В решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Апелянт вказує, що суд першої інстанції неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Апеляційна скарга обґрунтована обґрунтованою відмовою позивачу у зарахуванні пільгового стажу та обчисленні із застосуванням ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Позивач не надав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
          Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне. 
Позивач – ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
30.09.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою зарахування до підземного стажу періодів роботи та про перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.10.2024 року № 58531-42407/Н-01/08-0400/24 позивачу повідомлено рішення про врахування періодів роботи до підземного стажу. Разом з тим, період проходження строкової військової служби не був зарахований до пільгового підземного стажу, також не зараховано період роботи з 26.07.1993 по 21.03.1994 року.
Не погоджуючись з таким повідомленням пенсійного органу, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.10.2025 року визначено склад колегії суддів: Білак С.В. (суддя-доповідач), судді Ясенова Т.І., Чабаненко С.В.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Приписами ч.1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Згідно із ст.24 Закону України №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Пунктом 4.3 Розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Пунктом 4.7. цього ж Порядку визначено, що орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.
Таким чином, відповідач був зобов`язаний розглянути надані позивачем документи, що стосуються зарахування страхового стажу, перевірити наявність фактичних та законних підстав для здійснення перерахунку пенсії та прийняти відповідне рішення згідно наведеного вище Порядку, а не Закону України «Про звернення громадян». 
Перевірка фактичних підстав полягає у з`ясуванні обставини здійснення чи не здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі наданих документів.
Судом встановлено, що відповідач не прийняв рішення на підставі поданої позивачем заяви, а надав відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».
Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача вчинити дії.
Такі вимоги є передчасними, оскільки відповідачем не розглянуто належним чином надані позивачем документи.
Відповідно до приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованих підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року в адміністративній справі №160/30361/24  - залишити без задоволення.   
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2025 року в адміністративній справі №160/30361/24  -  залишити без змін.      
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.        
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко