ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 756/4907/22
провадження № 61-13219св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі:  ОСОБА_2 , товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романюк Андрій Богданович, на рішення Оболонського районного суду м. Києва, в складі судді Ткач М. М., від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Музичко С. Г., 
Болотова Є. В., Кулікової С. В., від 14 серпня 2024 року,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.           У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 , товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» (далі - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай») про визнання частково недійсним договору про відступлення права вимоги.
2.           В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилався на те, що 07 грудня 
2018 року між ним та акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк», банк) укладені кредитні договори № 99-0143, № 100-0143, відповідно до яких банк надав йому кредити в сумі 50 000 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 07 грудня 2021 року.
3.           Крім того 01 грудня 2018 року між банком і ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» був укладений договір добровільного страхування кредитів 
№ 18.215040.1601-0286, за умовами якого ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» приймало на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити банку страхове відшкодування. При цьому страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/ часткового невиконання позичальниками понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.
4.           Оскільки із жовтня 2020 року він перестав належним чином виконувати свої зобов`язання за вказаними кредитними договорами від 07 грудня 
2018 року, то настав страховий випадок, що стало підставою для виплати ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» банку страхового відшкодування за зобов`язаннями 
ОСОБА_1 в сумі 60 835,53 грн.
5.           20 травня 2021 року між ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ) (новий кредитор) укладений договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами добровільного страхування кредитів. 
6.           Вказаний правочин став підставою для звернення ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 із позовом про відшкодування фактичних витрат у порядку регресу, який перебуває на розгляді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.
7.           Позивач вважає, що договір від 20 травня 2021 року № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії) є недійсним, оскільки ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ» не могло відступати таке право вимоги фізичній особі, яка не має спеціального правового статусу суб`єкта страхової діяльності чи іншої фінансової установи. За своєю правовою природою спірний договір є договором факторингу, тобто договором про надання фінансової послуги, а відсутність ФОП ОСОБА_2 у Державному реєстрі фінансових установ виключає можливість укладення з нею договорів про надання фінансових послуг. Розмір грошових вимог, які перейшли за цим договором до ФОП ОСОБА_2 , суттєво перевищує розмір фінансування, яке ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» отримало від ФОП ОСОБА_2 . 
8.           Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним договір про відступлення права вимоги (цесії) від 20 травня 2021 року № 01-05, укладений між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» та ФОП ОСОБА_2 у частині відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 . 
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень
9.           Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 
2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду 
від 14 серпня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
10.        Судові рішення мотивовані тим, що оспорюваний договір відступлення прав вимоги не суперечить вимогам законодавства України, оскільки новий кредитор (ФОП ОСОБА_2 ) не набула права здійснювати фінансові операції щодо боржника. 
11.        Суди дійшли висновку, що оспорюваний договір за своєю правовою природою містить елементи різних договорів (частина друга статті 628 ЦК України), зокрема ознаки договору купівлі-продажу права вимоги (продавець продав, а покупець придбав право вимоги) і договору відступлення права вимоги (цесії) (первісний кредитор передав право вимоги новому кредитору).
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.        У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Романюк А. Б., просить скасувати оскаржені судові рішення, ухваливши нове - про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
13.        У жовтні 2024 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Романюк А. Б., подав касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року. 
14.        Ухвалою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у грудні 2024 року надійшли до Верховного Суду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
15.        Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування у подібних правовідносинах положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
16.        Касаційна скарга мотивована тим, що відступлене щодо нього право вимоги виникло на підставі договорів страхування, а отже випливає із зобов`язань, що обумовлені виключно спеціальним правовим статусом первісного кредитора як страхової компанії та фінансової установи.
17.        Вказує, що у розглядуваній справі спеціальним суб`єктом прав вимоги є не банк, а страхова компанія, як фінансова установа, тому суть порушень при укладенні договору відступлення права вимоги залишається тією ж самою, а усталені висновки Верховного Суду подібних справах можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов 
Обставини справи, встановлені судами
18.        07 грудня 2018 року між ОСОБА_1 і АТ «Ощадбанк» укладений кредитний договір № 100-0143, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 50 000 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 07 грудня 2021 року, a позичальник ( ОСОБА_1 ) зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.
19.        Того ж дня між ОСОБА_1 і АТ «Ощадбанк» укладений кредитний договір № 99-0143, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 50 000 грн, зі щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних з кінцевим строком повернення до 07 грудня 2021 року, а позичальник ( ОСОБА_1 ) зобов`язався належним чином використати та повернути в передбачені кредитним договором строк кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі.
20.        Між АТ «Ощадбанк» і ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» укладений договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286.
21.        Відповідно до пункту 2.2 зазначеного договору страхування, ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» прийняло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку, передбаченого умовами договору страхування, виплатити банку страхове відшкодування.
22.        Згідно пунктом 4.1 договору, страховим випадком за договором страхування є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.
23.        Із 27 жовтня 2020 року ОСОБА_1 перестав виконувати належним чином свої зобов`язання за кредитними договорами №№ 100-0143, 99-0143 від
07 грудня 2018 року. 
24.        У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед банком щодо повернення кредитів та сплати процентів за користування кредитами понад 60 календарних днів настали страхові випадки. Загальна сума заборгованості за кредитними договорами №№ 100-0143, 99-0143 від 07 грудня 2018 року склала 60 835,53 грн.
25.        У січні 2021 року АТ «Ощадбанк» подало до ТДВ «СК «Ю.Ес.АЙ.» заяву про настання страхового випадку у зв`язку з неналежним виконанням 
 ОСОБА_1 кредитних договорів від 07 грудня 2018 року №№ 100-0143, 99-0143.
26.        Згідно з платіжними дорученнями від 27 січня 2021 року №№ 29876 
ТДВ «СК«Ю.Ес.АЙ.» виплатило банку страхове відшкодування за зобов`язаннями ОСОБА_1 на загальну суму 60 835,53 грн.
27.        20 травня 2021 року між ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» (первісний кредитор) і 
ФОП ОСОБА_2 (новий кредитор) укладений договір №01-05 про відступлення права вимоги (цесії), згідно з яким право вимоги переходить до нового кредитора з моменту перерахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, внаслідок чого новий кредитор набуває прав нового кредитора по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат страхових відшкодувань). Ціна договору складає 340 000 грн (пункти 3.1.3, 4.1 договору).
28.        Відповідно до пункту 2.2 договору, загальний розмір заборгованостей боржників,  права вимоги до яких відступається згідно даного договору, складає 5 211 953,86 грн, згідно Реєстру прав вимог, що наведений у Додатку 1 до договору, у тому числі і за укладеними договорами добровільного страхування кредитів стосовно ОСОБА_1 .
29.        Згідно квитанції від 20 травня 2021 року ОСОБА_2 на виконання умов договору № 01-05 про відступлення права вимоги сплатила на користь ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» грошові кошти у розмірі 340 000 грн.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
30.        Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
31.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
32.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
33.        За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.
34.        За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
35.        Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку
36.        Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
37.        Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
38.        Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
39.        За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
40.        Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
41.        Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
42.        За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
43.        Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.
44.        За статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
45.        Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частини перша та друга статті 203 ЦК України).
46.        Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51)).
47.        Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)).
48.        Суб`єктний склад правочинів з відступлення права вимоги законом не обмежений, на відміну від договорів факторингу, однією зі сторін якого обов`язково має бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16).
49.        Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановив, що оспорюваний договір відступлення права вимоги:
-          не є договором факторингу, адже він не містить ознак договору факторингу чи договору надання фінансових послуг;
-          не містить умов, які передбачали б передання грошових коштів новим кредитором в розпорядження первісному кредитору за плату, тобто умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за спірними правочином не є відносинами у сфері факторингу;
-          за своєю правовою природою є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 ЦК України і суб`єктний склад на укладення якого не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, тому наявність у відповідача як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг факторингу, не вимагається;
-          на момент укладення оспорюваного договору ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» вже було виплачено банку страхове відшкодування в сумі 60 835,53 грн.
50.        З огляду на встановлені обставини Верховний Суд погоджується із висновками судів по суті вирішення спору. 
51.        Додатково колегія суддів звертає увагу, що пунктом 3.1.3 оспорюваного договору від 20 травня 2021 року № 01-05 між ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» та 
ФОП ОСОБА_2 передбачено, що новий кредитор набуває прав щодо боржників стосовно їх заборгованостей, які виникли внаслідок заподіяння боржниками збитків страхувальникам первісного кредитора, які уклали договір страхування із первісним кредитором або третім особам (вимога відшкодування у порядку регресу заподіяного збитку в межах виплачених сум страхових виплат, страхових відшкодувань).
52.        Таким чином до ФОП ОСОБА_2 перейшло право вимоги до 
ОСОБА_1 саме про відшкодування в порядку регресу сплаченої ТДВ СК «Ю.Ес.АЙ.» банку суми страхового відшкодування.
53.        З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що на підставі оспорюваного договору ФОП ОСОБА_2 набула стосовно  ОСОБА_1 лише право на відшкодування в порядку регресу сплачених коштів, а не право здійснювати фінансові операції, у зв`язку з чим правовідносини сторін за цим правочином є договором відступлення права вимоги, укладення якого регулюється статтями 512-519 ЦК України, в якому суб`єктний склад не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, тому наявність у фізичної особи як нового кредитора ліцензії, необхідної для здійснення фінансових послуг не вимагається.
54.        Вказаний висновок не суперечить висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі 
№ 906/1174/18.
55.        Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.
56.        В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Романюк Андрій Богданович, залишити без задоволення.
2.           Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:	В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников