ПОСТАНОВА                                                           
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                                         
                                                                                                            
08 жовтня 2025 року                                                             
м. Київ                                                                                         
 
справа № 496/2558/17
провадження № 61-5701св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року у складі судді Бурана В. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2025 року
у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М.,Дришлюка А. І., Громіка Р. Д., 
 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
1.           У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_2 , про захист прав споживача, який 
в подальшому уточнив.
2.           Позов обґрунтовував тим, що 04 червня 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк»,було укладено договір про надання споживчого кредиту № OD55GA0000000001, на підставі якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язалося видати йому грошові кошти на умовах, визначених сторонами.
3.           Відповідно до умов споживчого кредиту повернення суми кредиту та кредитних коштів мало здійснюватися в іноземній валюті - дол. США.
4.           Зобов`язання позивача за кредитним договором забезпечено договором поруки № OD55GA0000000001/1, укладеним між ОСОБА_2 та 
ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк».
5.           05 червня 2008 року, в якості забезпечення виконання зобов`язань позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором №OD55GA000000001 
від 04 червня 2008 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено іпотечний договір, за умовами якого поручитель передала кредитодавцю в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , загальною площею 278,40 кв. м. та земельну ділянку площею 0,100 га, за вищевказаною адресою, із кадастровим номером 5121084200:04:001:0061, належну ОСОБА_2 на підставі Державного акту про право власності на землю серії 
ЯА №364987, від 18 липня 2005 року, виданого Нерубайською сільською Радою, Біляївського району, Одеської області, зареєстрованого за №01.05.516.00767 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. 
6.           Договір іпотеки посвідчено державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р. Б. за реєстровим 
№1-3243.05.06.2008 та на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат», накладено заборону на відчуження іпотечного нерухомого майна до припинення дії Договору іпотеки. 
7.           Фактичною адресою нерухомості, переданої власником в іпотеку банку, зазначено АДРЕСА_1, а отже, як зауважував позивач, виправлення адреси в іпотечному договорі не провадилося. 
8.           12 січня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору, внаслідок чого 19 січня 2015 року було укладено Договір про внесення змін №1 до договору іпотеки, посвідченого Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області від 05 червня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за №1-3243, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області 
Шевченко Ю. А., реєстр №1-31. 
9.           Вказував, що сплачував банку певні узгоджені грошові суми, що вбачається 
з інформації про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 від 17 липня 2017 року за №3FUF62H07OE42NSR за період 01 січня 2016 року по 17 липня 2017 року. 
10.        При цьому зауважив, що в липні 2017 року йому стало відомо, що 
18 листопада 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32481072 від 22 листопада 2016 року, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області 
Груєвою О. В., внесено запис яким змінено власника предметів іпотеки (житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , житловою площею 65,60 кв. м., загальною площею 278,40 кв. м. та земельної ділянки площею 0,100 га кадастровий номер 5121084200:04:001:0061) на ПАТ КБ «ПриватБанк». 
11.        Підставою виникнення права власності банка на іпотечне майно вказано Договір іпотеки зі змінами, серія та номер 1-3243, виданий 05 червня 2008 року, видавник - Державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р. Б. 
12.        Однак, як вказує позивач, у Договорі про внесення змін №1 до договору іпотеки від 05 червня 2008 року відсутні умови про перехід права власності на предмети іпотеки до іпотекодержателя.
13.        Крім того, іпотекодавець та боржник за кредитним договором не отримували вимоги із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки.
14.        Також вказував, що визнання недійсним кредитного договору тягне недійсність щодо його забезпечення.
15.        У зв`язку із зазначеним, ОСОБА_1 просив суд захистити його права як споживача за споживчим кредитним договором від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 та визнати договори: кредиту, поруки та іпотечний договір, 
а також договір про внесення змін до договору іпотеки недійсними, у якості застосування наслідків недійсності правочину виключити з державного реєстру іпотек записи про реєстрацію іпотечного договору від 05 червня 2008 року та договору від 19 січня 2015 року про внесення змін №1 до договору іпотеки, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про державну реєстрацію заборони відчуження іпотечного майна, визначити суму, яка підлягає поверненню відповідачу в зв`язку із встановленням недійсності споживчого кредитного договору з урахуванням коштів, сплачених позичальником в межах договору, та вирішити питання про розстрочення виконання рішення 
в частині повернення коштів банку в разі визнання оскаржених договорів недійсними.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції
16.        Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 січня 
2022 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду 
від 30 січня 2025 року, позов  ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсною Додаткову угоду №1 від 12 січня 2015 року до споживчого кредитного договору №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року, укладену між ОСОБА_1 і ПАТ КБ «ПриватБанк».
Визнано недійсним договір про внесення змін №1 від 19 січня 2015 року, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю. А. за реєстровим №1-31 до договору іпотеки від 05 червня 2008 року, укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р. Б. за реєстровим №1-3243.
В порядку застосування наслідків недійсності правочинів - договору про внесення змін №1 до іпотечного договору від 05 червня 2008 року, виключено з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору від 19 січня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю. А. за реєстровим №1-31 про внесення змін №1 до договору іпотеки від 05 червня 2008 року, укладеному між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідченому державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р. Б. за реєстровим №1-3243.
В іншій частині позову відмовлено.
17.        Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково, районний суд зазначив, що відповідно до висновку судово-економічної експертизи матеріали справи не містять доказів на підтвердження перерахування коштів за додатковою угодою від 12 січня 2015 року (заявка Z14BQPB600001D) на суму 22 631,38 дол. США. 
18.        За таких обставин суд визнав, що спірний договір має характер оспорюваного правочину та істотно порушує охоронювані законом права і інтереси позивача, 
а відтак підлягає визнанню недійсним у судовому порядку.
19.        Крім того, районний суд, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, зауважив, що 18 листопада 2016 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Одеської області Груєва О. В. не мала підстав для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32481072 від 22 листопада 2016 року та внесення запису, яким змінено власника предметів іпотеки на ПАТ КБ «ПриватБанк» - житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , житловою площею 65,60 кв. м., загальною площею 278,40 кв. м. та земельної ділянки площею 0,100 га кадастровий номер - 5121084200:04:001:0061, оскільки у змісті оскаржуваного правочину зазначено іншу адресу майна, обтяженого іпотекою: АДРЕСА_1 .
20.        Таким чином, на переконання районного суду, із висновками якого погодився і апеляційний суд, наявні законні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання недійсною додаткової угоди №1 від 12 січня 2015 року до споживчого кредитного договору №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року, та, як наслідок, договору про внесення змін №1 від 19 січня 2015 року до договору іпотеки від 05 червня 2008 року та застосування наслідків його недійсності.
21.        При цьому районний суд, з висновками якого погодився і апеляційний суд, зауважив, що до матеріалів справи не було надано оригінал іпотечного договору із внесеними змінами в частині адреси майна, що свідчить про відсутність підстав 
у нотаріуса для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32481072 від 22 листопада 2016 року та внесення запису, яким змінено власника предметів іпотеки на ПАТ КБ «ПриватБанк» з урахуванням того, що оскаржуваний правочин має іншу адресу обтяженого іпотекою майна.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
22.        У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2025 року у вказаній справі.
23.        Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2025 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
24.        Ухвалою Верховного Суду від 30 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
25.        У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення 
в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні вищевказаних вимог.
26.        Підставою касаційного оскарження вказує неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування судами в оскаржуваних судових рішеннях норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного від 06 листопада 2018 року в справі № 910/1580/18, від 23 вересня 2019 року в справі № 910/10254/18, від 26 лютого 2020 року в справі № 911/1348/16, від 19 листопада 2020 року в справі № 910/21578/16, від 18 лютого 2021 року в справі № 904/3242/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
27.        Також підставою касаційного оскарження судових рішень заявник вказує недослідження судами зібраних в справі доказів та встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
28.        Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про визнання недійсною додаткової угоди, оскільки не врахували, що внаслідок укладення оспорюваної додаткової угоди сума коштів, виданих саме на споживчі цілі, у розмірі 40 000,00 дол. США не змінилася. 
29.        Як вказує АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти на сплату страхових платежів не надаються позичальнику, а використовуються банком у разі відсутності сплати зі сторони позичальника чергових страхових платежів, а відтак додаткові кошти відповідно до умов додаткової угоди позичальнику не видавалися, а змістом угоди лише обумовлено зменшення заборгованості за кредитним договором на 
38 450,89 дол. США.
30.        З урахуванням вищевикладеного, оскільки під час розгляду справи позивач визнав та не заперечував щодо отримання коштів за кредитним договором №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року у вигляді непоновлювальної лінії 
у розмірі 49 600,00 дол. США, зокрема 40 000,00 дол. США на споживчі цілі, висновки судів попередніх інстанцій щодо неотримання позивачем коштів за додатковою угодою є помилковими.
31.        Більше того, АТ КБ «ПриватБанк» звертає увагу на те, що останнім було виконано вимоги щодо надання позивачеві як позичальнику всієї інформації по кредитному договору, оскільки 23 травня 2008 року ОСОБА_1 було підписано Анкету - Заяву на надання кредиту, що підтверджує надання останньому повної інформації при укладенні договору та повністю нівелює твердження позивача, щодо недотримання вимог чинного законодавства.
32.        Також вказує, що у змісті Додатку 1 до Кредитного договору 
№ OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року зазначено загальну вартість кредиту, а у Додатку 2 до Кредитного договору № OD55GA0000000001 від 04 червня 
2008 року, своєю чергою, затверджено графік погашення кредиту, в якому вказано інформацію про кредит та надано детальний розпис кредиту, орієнтовна сукупна вартість останнього та вартість послуги з оформлення договору.
33.        Таким чином, з урахуванням того, що спірна угода підписана банком та позивачем, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі, позичальник на момент укладення додаткової угоди не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови шляхом погашення заборгованості у дол. США, додаткова угода містить умови стосовно строку кредитування, процентної ставки, платежів за кредитом та порядку погашення боргу, відсутні підстави для визнання недійсною додаткової угоди.
34.        Також у змісті касаційної скарги банк виклав свої заперечення щодо проведеної у справі експертизи, оскільки експерту не було надано позивачем розрахунку заборгованості, а перше і друге питання, поставлене на вирішення судово-економічної експертизи, було безпосередньо пов`язане із розрахунком заборгованості, складеним банком. 
35.        Вимога до банку щодо надання розрахунку заборгованості для проведення експертизи не надходила, а тому, на переконання останнього, не зрозуміло, який документ досліджував експерт при проведенні судово-економічної експертизи. 
36.        Більше того заявник звертає увагу Верховного Суду на те, що експерт змінив поставлені до нього перше і друге питання, а відтак, оскільки експертиза у справі була проведена без належних документів, висновки останньої не можуть бути покладені в основу судового рішення.
Відзиви на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходили
Фактичні обставини справи, встановлені судами
37.        Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №OD55GA0000000001 (Т.1, а.с.237-239).
38.        Згідно підпункту 1 пункту 1 договору про надання споживчого кредиту 
від 04 червня 2008 року №OD55GA0000000001 банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в пункті 8.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені 
у розділі 8 договору.
39.        Пунктом 7.2 кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 встановлено, що банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 04 червня 2008 року по 04 червня 2013 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 49 600,00 дол. США на наступні цілі: у розмірі 40 000,00 дол. США на споживчі цілі, у розмірі 
1 200,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту 
у момент надання кредиту, 1 200,00 дол. США - страхування майна, 200,00 дол. США - особисте страхування, а також у розмірі 7 000,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу.
40.        Відповідно до підпункту 2 пункту 8 кредитного договору кредит надається 
в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки.
41.        Підпунктом 3 пункту 8 кредитного договору передбачено, що забезпеченням виконання позичальником зобов`язань за договором виступає іпотека будинку: будинок загальною площею 278,40 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порука ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , а також всі інші види застави, іпотеки, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобов`язань за даним договором.
42.        Відповідно до підпункту 9 пункту 8 невід`ємними додатками до договору про надання споживчого кредиту від 04 червня 2008 року №OD55GA0000000001 є: додаток №1 - детальний опис загальної вартості кредиту, додаток №2 - графік погашення кредиту за кредитним договором від 04 червня 2008 року №OD55GA0000000001.
43.        Висновком експерта №СЕ-2505-5-945.17, складеним за результатами проведення судово-економічної експертизи від 25 травня 2018 року Одеською філією Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України», атестований судовий експерт Барабаш Руслан Віталійович (свідоцтво експерта номер 1697 видано Центральної експертно-кваліфікаційною комісією Міністерства юстиції України на підставі рішення від 03 жовтня 2014 року №23 терміном дії до 03 жовтня 2017 року, продовжено до 07 липня 2020 року), встановлено, що в додатку №1 до вказаного кредитного договору наведена загальна вартість кредиту (вказаний додаток підписаний від імені уповноважених на те сторін та скріплений відтиском печатки зі сторони банку), зокрема: вартість нерухомості (будинок) - 240 000,00 дол. США; початковий внесок - 
200 000,00 дол. США; оцінка нерухомості є обов`язковою, здійснюється спеціалістами банку (безкоштовно); річна процентна ставка за користування кредитними коштами - 15% річних; щомісячна винагорода за резервування ресурсів - 4,08% річних; разова винагорода за надання фінансового інструменту (від суми наданого кредиту) - 3,00%; річна процентна ставка фіксована; страхування майна (щорічно) - 0,50% від вартості нерухомості - 5 882,40 грн; особисте страхування (щорічно) - 0,50% від суми кредиту - 970,40 грн; витрати продавця та покупця по оформленню договору купівлі-продажу у нотаріуса разом - 23 289,60 грн (не розмежовано поокремо: вартість послуг нотаріуса та вартість державного мита); відрахування в пенсійний фонд (1%) - не зазначено; витрати покупця по оформленню договору іпотеки у нотаріуса - 1 664,48 грн, в тому числі: послуги нотаріуса - 500,00 грн, державне мито (0,1%) - 1 164,48 грн; кредит погашається щомісячно рівними платежами в дол. США; щомісячний платіж - 1 113,17 дол. США; сума процентів та винагород - 24 190,20 дол. США; реальна процентна ставка - 19,96%.
44.        В додатку №2 до вказаного договору наведений графік погашення кредиту (вказаний додаток підписаний від імені уповноважених на те сторін та скріплений відтиском печатки зі сторони банку), в якому наведені: дата погашення, погашення: винагороди за резервування, процентів, кредиту; щомісячний платіж, залишок кредиту (зарезервовані ресурси) на визначені дати протягом періоду з 09 липня 2008 року по 04 червня 2013 року та станом на 09 липня 2008 року такий залишок становив - 42 164,17 дол. США, а на 04 червня 2013 року - 0,00 доларів США.
45.        Зокрема, в наведених додатках №№1, 2 до вказаного кредитного договору вказані різні суми процентів та винагород, а саме в додатку №1 - загальна сума винагороди за резервування та проценти за користування кредитними коштами - 24 419,05 дол. США; №2 - 24 190,20 дол. США.
46.        У додатку №1 до наведеного кредитного договору не визначено взагалі абсолютне значення подорожчання кредиту у порушення Правил, затверджених постановою Національного банку України (далі - НБУ) від 10 травня 2007 року за №168 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року, за №541/13808 (набрали чинність з 05 червня 2007 року).
47.        Також, вказаним договором кредиту не передбачений безпосередньо графік погашення платежів та не визначений, при цьому, детальний розпис загальної (сукупної) вартості кредиту відповідно до вимог Правил, затверджених постановою НБУ від 10 травня 2007 року за №168 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року за №541/13808 (набрали чинності з 05 червня 
2007 року).
48.        Наведений договір про надання споживчого кредиту не містить належним чином графік погашення платежів у розрізі як в процентному відношенні, так і у їх грошовому виразі відповідно до вимог нормативно-правових актів.
49.        Доказів на спростування висновків судового експерта за результатами проведеного дослідження до суду надано не було.
50.        05 червня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за споживчим кредитним договором від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 між Банком та іпотекодавцем ОСОБА_2 , яка є майновим поручителем ОСОБА_1 , укладено договір іпотеки (Т.1, а.с.19-25). 
51.        За умовами договору іпотеки для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов`язань іпотекодавець передає кредитодавцю (ЗАТ КБ «ПриватБанк») в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 , що складається з одного житлового пінобетонного будинку, зазначеного на плані «А», житловою площею 65,60 кв. м., загальною площею 
278,40 кв. м., та надвірних споруд: «Б»-бані, «В»-вбиральні, «Г»-душу, І-цистерни, 1-6 огорожі, розташованих на земельній ділянці Нерубайської сільської Ради Біляївського району, Одеської області, розміром 0,100 га, яка є приватною власністю ОСОБА_2 , згідно державного акту на право власності на землю серії ЯА №364987. А також земельну ділянку площею 0,100 га, в тому числі: сільськогосподарських угідь - 0,069 гектарів, з них ріллі - 0,023 га, багаторічних насаджень - 0,046 га; під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,031 га, що розташована в АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на підставі державного акту про право власності на землю серії ЯА №364987, виданого Нерубайською сільською Радою, Біляївського району, Одеської області 18 липня 2005 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорі оренди землі за №01.05.516.00767 кадастровий номер земельної ділянки - 5121084200:04:001:0061 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу, Одеської області, Галайко О. Д. від 15 грудня 2004 року за реєстровим №4708, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
52.        Договір іпотеки від 05 червня 2008 року посвідчений державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області - Кифоренко Р. Б. за реєстровим №1-3243.
53.        05 червня 2008 року, в зв`язку із посвідченням іпотечного договору, державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Кифоренко Р. Б., на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат», накладено заборону на відчуження нерухомого майна, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , до припинення дії цього Договору іпотеки: 
- житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 ; 
- земельну ділянку площею 0,100 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
54.        При цьому судами встановлено, що примірник оригіналу договору іпотеки 
від 05 червня 2008 року, копія якого надана до матеріалів справи, не містить будь-яких виправлень, вчинених нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу, Одеської області, Галайко О. Д., в частині адреси іпотечного майна: житловий будинок з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,100 га, що розташована в АДРЕСА_1 .
55.        12 січня 2015 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, внаслідок чого 19 січня 2015 року було укладено договір про внесення змін №1 до договору іпотеки від 05 червня 2008 року, посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю. А., реєстр №1-31.
56.        12 січня 2015 року між ОСОБА_2 та банком укладено договір поруки №OD55GA0000000001/1 на забезпечення зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001.
57.        Відповідно до змісту додаткової угоди від 12 січня 2015 року за №1 до кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001, укладеної між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , суму заборгованості, що виникла 
в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 38 450,89 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 1 977,14 дол. США, комісія у розмірі - 0,00 дол. США, пеня у розмірі - 36 473,75 дол. США; у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених в графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди), понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 38 450,89 дол. США; банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 04 червня 2008 року по 26 грудня 
2024 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 59 142,63 дол. США на наступні цілі: у розмірі 40 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 
19 142,63 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу.
58.        Висновком експерта №СЕ-2505-5-945.17 за результатами проведення судово-економічної експертизи встановлено, що надані матеріали справи не містять документів бухгалтерського обліку в повному обсязі (та у відповідності до вимог законодавства - першочергово первинних документів бухгалтерського обліку, що встановлюють факт проведення операцій та які повинні складатись в момент проведення операцій) на виконання умов кредитного договору від 04 червня 
2008 року за №OD55GA0000000001, в тому числі як щодо того, які підтверджують факти зарахування, видачі, отримання, зняття суми кредиту 40 000,00 дол. США 
(42 600,00 дол. США) - як в безготівковій формі, так і готівковій, зокрема у касі банку ОСОБА_1 , так і щодо проведення сплат ОСОБА_1 погашення кредитних коштів та витрат, пов`язаних з обслуговуванням кредитного договору, в тому числі: суми розрахунково-касового обслуговування; комісій, пов`язаних зі здійсненням валютно-обмінних операцій, розмірів зборів до Пенсійного фонду України, комісій під час купівлі-продажу іноземної валюти для погашення кредиту; послуг реєстраторів тощо; нотаріуса, страхування - зокрема, першочергово, що пов`язані з укладанням (та на момент укладання) кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001.
59.        Враховуючи вищевказане, відповідно до висновку підтвердити документально (та у відповідності до вимог законодавства - першочергово первинними документам бухгалтерського обліку, що встановлюють безпосередньо факт проведення операцій) проведення сплати на погашення тіла кредиту за час обслуговування кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 неможливо. 
60.        Також неможливо підтвердити документально (та у відповідності до вимог законодавства - першочергово первинними документам бухгалтерського обліку, що встановлюють безпосередньо факт проведення операцій) проведення сплати по процентах за користування кредитними коштами за час дії кредитного договору №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року. 
61.        Натомість, за випискою про погашення по кредиту за договором від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 за період з 04 червня 2008 року по 17 серпня 
2016 року, складеною головним бухгалтером 17 серпня 2016 року за №2602798, значаться проведення списання грошових коштів по рахунках, зокрема зазначено, що платежі за кредитом (загальні) становлять - 83 264,62 дол. США, в тому числі: погашення тіла кредиту - 19 021,03 дол. США; погашення простроченого тіла кредиту - 28 277,83 дол. США; погашення процентів - 5 847,65 дол. США; погашення прострочених процентів - 13 298,00 дол. США.
62.        При цьому експерт зауважив, що в наданих матеріалах взагалі відсутні первинні документи бухгалтерського обліку, що підтверджують факти зарахування, видачі (зокрема, також, як отримання, так і зняття) сум кредиту, як в безготівковій формі, так і готівковій, зокрема по касі банку громадянином ОСОБА_1 , як внаслідок виконання кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 в його первинній редакції, так і за умовами додаткової угоди від 12 січня 2015 року за №1 до кредитного договору №OD55GA0000000001 
від 04 червня 2008 року.
63.        Таким чином, експерт дійшов висновку, що за наявними на момент проведення дослідження документами неможливо встановити факти зарахування, видачі (зокрема, також, як отримання, так і зняття) сум кредиту (як в безготівковій формі, так і готівковій), зокрема по касі банку громадянином ОСОБА_1 , як внаслідок виконання кредитного договору за №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року в його первинній редакції, так і за умовами додаткової угоди 
від 12 січня 2015 року за №1 до кредитного договору від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001; в тому числі: 40 000,00 дол. США (42 600,00 дол. США) - як в безготівковій формі, так і готівковій, зокрема - по касі банку громадянином ОСОБА_1 внаслідок виконання кредитного договору від 04 червня 
2008 року за №OD55GA0000000001 (в його первинній редакції).
64.        Також експертом зауважено, що умовами: 
1) кредитного договору №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року в його первинній редакції передбачається, в тому числі зобов`язання банку надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк 
з 04 червня 2008 року по 04 червня 2013 року у вигляді непоновлювальної лінії 
у розмірі 49 600,00 дол. США на наступні цілі: у розмірі 40 000,00 дол. США на споживчі цілі, у розмірі 1 200,00 дол. США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 1 200,00 дол. США - страхування майна, 200,00 дол. США - особисте страхування, а також у розмірі 
7 000,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених пунктами 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно пункту 7.2 даного договору; 
2) додаткової угоди від 12 січня 2015 року за №1 до кредитного договору 
від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 передбачено, зокрема, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшується на 38 450,89 дол. США, а саме: відсотки у розмірі 1 977,14 дол. США, комісія у розмірі - 0,00 дол. США, пеня у розмірі - 36 473,75 дол. США. Банк, своєю чергою, зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 04 червня 2008 року по 26 грудня 2024 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 59 142,63 дол. США на наступні цілі: у розмірі 
40 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 19 142,63 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу.
65.        Як зазначено експертом у змісті висновку, надані матеріали справи не містять заявку Z14BQPB600001D, на яку йде посилання при списанні грошових коштів по рахунках (що значиться: по дебету з рахунку № НОМЕР_2 на кредит по рахунку № НОМЕР_3 ) станом на 21 січня 2015 року в розмірі 22 631,38 дол. США з призначенням платежу - перерахування коштів за додатковою угодою від 12 січня 2015 року, згідно заявки Z14BQPB600001D.
66.        Також експертом вказано, що матеріали справи не містять: договорів страхування (першочергово - в період укладання кредитного договору) за кредитним договором №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року та документального підтвердження сплати страхових платежів, договорів, пов`язаних з кредитним договором від 04 червня 2008 року (№OD55GA0000000001) (як-от: 
в повному обсязі) та платіжних документів по них (зокрема, наявні: договір іпотеки від 05 червня 2008 року, посвідчений та зареєстрований державним нотаріусом 
в реєстрі за №3243 з договором про внесення змін до нього; договір поруки 
від 12 січня 2015 року за №OD55GA0000000001, та за наявною випискою по рахунку № НОМЕР_4 протягом періоду з 04 червня 2008 року по 15 серпня 2017 року значиться проведення списання грошових коштів: 15 серпня 2014 року - сплата за нотаріальні послуги в розмірі 75,00 грн приватному нотаріусу Савченко С. В., з рахунку по дебету НОМЕР_6 на рахунок по кредиту №39000013100001; 
21 листопада 2016 року - сплата послуг по незалежній оцінці в розмірі 1 800,00 грн ОСОБА_4 , з рахунку по дебету НОМЕР_6 на рахунок по кредиту НОМЕР_7; 21 листопада 2016 року - сплата послуг по незалежній оцінці (земля) в розмірі 1 800,00 грн ОСОБА_4 , з рахунку по дебету НОМЕР_6 на рахунок по кредиту НОМЕР_7); тарифів ЗАТ КБ «ПриватБанк», що діяли на дату укладення кредитного договору від 04 червня 
2008 року №OD55GA0000000001, зокрема, які підлягають стягненню банком за валютні, касові та інші операції; платіжних документів позичальника в повному обсязі, якими він підтверджує факти оплати зобов`язань за кредитним договором №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року, а також супутніми послугами, пов`язаними із кредитом (комісій, страхування, державних зборів, нотаріальних послуг, послуг оцінювача (зокрема, в договорі іпотеки від 05 червня 2008 року, посвідченого та зареєстрованого державним нотаріусом в реєстрі за №3243, вказується, що: Іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку площею 0,100 га, в тому числі: сільськогосподарських угідь - 0,069 га, іншими угіддями - 0,031 га, що розташована в селищі Усатове, Біляївського району, Одеської області, та вартість якої (земельної ділянки) визначена у висновку експерта про ринкову вартість земельної ділянки від 04 червня 2008 року, виданої ПП «Аргумент», рецензія на звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки, видана ПП КК «Укрексперт» в м. Одесі від 05 червня 2008 року), інші послуги); копій матеріалів кредитної справи за кредитним договором від 04 червня 2008 року за №OD55GA0000000001 (в тому числі рішень кредитного комітету про надання кредитних коштів позичальнику).
67.        При цьому судами встановлено, що під час розгляду справи позивач визнав та не заперечував щодо отримання коштів за кредитним договором №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року, а саме: отримання готівки через касу на строк з 04 червня 2008 року по 04 червня 2013 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 49 600,00 дол. США, водночас заперечував щодо сум, визначених додатковою угодою від 12 січня 2015 року, №1 до кредитного договору 
від 04 червня 2008 року № OD55GA0000000001.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
68.             Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
69.             Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції 
в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою 
статті 411 цього Кодексу.
70.             Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
71.             Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи 
у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
72.             Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
73.             Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
74.             Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 частково та, як наслідок, визнаючи недійсними Додаткову угоду №1 від 12 січня 2015 року, договір про внесення змін №1 від 19 січня 2015 року до договору іпотеки від 05 червня 
2008 року та застосовуючи наслідки недійсності правочину - договору про внесення змін №1 до іпотечного договору від 05 червня 2008 року у вигляді виключення з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору від 19 січня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю. А., суди попередніх інстанцій мотивували свої рішення тим, що матеріали справи місять достатньо доказів на підтвердження порушення умовами угоди про внесення змін до кредитного договору та договору іпотеки принципу добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві.
75.             Колегія суддів не погоджується із такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
76.             За змістом статей 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.
77.             Способи захисту цивільних прав та інтересів, визначені статтею 16 ЦК України: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
78.             Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
79.             Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
80.             Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
81.             Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
82.             Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
83.             Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
84.             Позичальник має право оспорити договір позики на тієї підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором, (частина перша статті 1051 ЦК України).
85.             Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
86.             Згідно з пунктом 23 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції на момент укладення оспорюваної додаткової угоду) споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.
87.             У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). 
88.             Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).
89.             Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
90.             Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення (породжує, змінює або припиняє) цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. 
91.             Відтак, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. 
92.             Спростування презумпції правомірності правочину відбувається, коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність) або у випадку, якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
93.             Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).
94.             Зміст частини першої статті 215 ЦК України передбачає підставою недійсності правочину недодержання в момент вчинення останнього стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, якими, своєю чергою, передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
95.             Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваної додаткової угоди) до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 
4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.
96.             Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону) (постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15).
97.             Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення оспорюваної додаткової угоди) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
98.             Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним (частина п`ята статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на момент укладення оспорюваної додаткової угоди).
99.             Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК Украйни загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
100.          Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Оцінка правомірності нарахування банком розміру заборгованості не входить до предмета доказування.
101.          Колегія суддів враховує, що предметом доказування у справі, що 
є предметом касаційного перегляду, є обставини щодо недійсності договору кредиту та, як наслідок, поруки та іпотечного договору з тих підстав, що: банком встановлено вимогу щодо сплати позивачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання зобов`язання за договором; надання права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд; встановлення дискримінаційних правил зміни відсоткової ставки.
102.          При цьому позивачем визнається факт отримання грошових коштів за кредитним договором.
103.          З урахуванням вищезазначеного, встановивши, що при розгляді справи, позивач визнав та не заперечував щодо отримання коштів за кредитним договором №OD55GA0000000001 від 04 червня 2008 року, а саме отримання готівки через касу на строк з 04 червня 2008 року по 04 червня 2013 року у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 49 600,00 дол. США, водночас заперечував щодо сум визначених саме додатковою угодою від 12 січня 2015 року, №1 до кредитного договору 
від 04 червня 2008 року, № OD55GA0000000001, мотивуючи своє рішення виключно відсутністю у матеріалах справи заявки Z14BQPB600001D, на яку йде посилання при списанні грошових коштів по рахунках позивача станом на 21 січня 2015 року, 
в розмірі 22 631,38 дол. США із призначенням платежу «перерахування коштів за додатковою угодою від 12 січня 2015 року, згідно заявки Z14BQPB600001D» або інших доказів на підтвердження виконання саме додаткової угоди до кредитного договору, відповідно до якої банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти на строк з 04 червня 2008 року, по 26 грудня 2024 року, у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 59 142,63 дол. США на наступні цілі: у розмірі 
40 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 19 142,63 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для визнання недійною додаткової угоди до кредитного договору, оскільки, як вбачається з умов останньої, розмір грошових коштів, наданих позивачеві саме на споживчі цілі, залишився незмінним.
104.          Як вбачається зі змісту додаткової угоди від 12 січня 2015 року, між сторонами узгоджено виклад пункту 8.1 у наступній редакції: банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 04 червня 2008 року по 26 грудня 
2024 року у вигляді непоновлювальної лінії (далі - Кредит) у розмірі 59 142,63 дол. США на наступні цілі: у розмірі 40 000,00 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 
19 142,63 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 3,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.7.2. даного Договору.
105.          Відтак, з наведеного вбачається, що укладення додаткової угоди від 12 січня 2015 року свідчить саме про зміну існуючих кредитних правовідносин, а не про укладення нового кредитного договору між сторонами, що, своєю чергою, спростовує посилання судів попередніх інстанцій на відсутність доказів отримання коштів та, відповідно, наявність підстав для визнання недійсним додаткової угоди із застосуванням наслідків недійсності правочину.
106.          Схожих висновків дійшов Верховний Суд у змісті постанови від 05 березня 2025 року у справі № 211/2569/15-ц (провадження № 61-9308св24).
107.          Крім того, на момент укладення договору позивачеві було надано повну та вичерпну інформацію, необхідну та достатню для прийняття зваженого та свідомого рішення щодо отримання кредиту, а укладена сторонами додаткова угода до кредитного договору відповідає положенням законодавства України. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять.
108.          Необхідно зауважити, що договір виконувався сторонами протягом тривалого часу, починаючи з 2008 року.
109.          З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо того, що оскільки проведеною у справі судовою економічною експертизою було встановлено відсутність передбачених законодавством підтвердження про перерахування коштів за додатковою угодою в розмірі 22 631,38 дол. США (на яку йде посилання при списанні грошових коштів по рахунках позивача), остання є оспорюваним правочином, що суттєво порушує охоронювані законом права та інтереси позивача. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).
110.          Більше того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 як на підставу для визнання недійсними іпотечного договору, договору про внесення змін № 1 до договору іпотеки та договору поруки посилався саме на те, що недійсність кредитного договору зумовлює недійсність правочинів, укладених з метою його забезпечення. Отже, позов було обґрунтовано наявністю причинно-наслідкового зв`язку між дійсністю основного договору та договорів його забезпечення. При цьому помилка 
у зазначенні адреси об`єкта іпотеки у якості підстави для скасування реєстраційної дії позивачем у змісті позову не зазначалась.
111.          Відтак, колегія суддів за встановлених у справі обставин, зокрема враховуючи визнання позивачем факту отримання грошових коштів за кредитним договором, а також врахувавши, що оспорюваною додатковою угодою не було змінено розмір отриманих позивачем коштів на споживчі цілі відповідно до умов кредитного договору, вважає помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для визнання недійсною додаткової угоди та, як наслідок, визнання недійсним договору про внесення змін №1 до договору іпотеки 
від 05 червня 2008 року із застосуванням наслідків недійсності правочину шляхом виключення з Державного реєстру іпотек запис про державну реєстрацію договору від 19 січня 2015 року, посвідченого державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю. А., за реєстровим №1-31 про внесення змін №1 до договору іпотеки від 05 червня 2008 року укладеного між ОСОБА_2 і ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області 
Кифоренко Р. Б. за реєстровим №1-3243.
112.          При цьому колегія суддів зауважує, що позивачем судові рішення, зокрема, в частині встановлених у справі обставин отримання кредитних коштів за кредитним договором, не оскаржувались, що свідчить про визнання таких обставин.
113.          Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення 
в оскаржуваній заявником частині ухвалені без додержання норм матеріального 
і процесуального права, а тому підлягають скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
114.     Згідно з пунктом 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
115.     Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених 
статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
116.          Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Щодо судових витрат
117.          Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
118.          Оскільки суд касаційної інстанцій дійшов висновку про скасування оскаржуваних судових рішень із ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, відповідно слід змінити розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати зі сплати судового збору, які понесені у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді 
у розмірі 2 400,00 грн та переглядом справи у суді касаційної інстанції у розмірі 3 840,00 грн.
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415-419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
2.           Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 30 січня 2025 року в частині задоволених позовних вимог  ОСОБА_1  скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
3.           Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»(ЄДРПОУ: 14360570) судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом справи у розмірі 
6 240,00 грн (шість тисяч двісті сорок гривень нуль копійок).
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий   Судді:	Є. В. Синельников    О. В. Білоконь   О. М. Осіян   Н. Ю. Сакара   В. В. Шипович