УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2025року
м. Київ
cправа № 607/779/23
провадження № 51 - 3686 ск 25
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 09 липня 2025 року,
встановив:
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 травня 2025 року, залишеною без зміни ухвалою Тернопільського апеляційного суду від               09 липня 2025 року, задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 і кримінальне провадження № 62021000000000551 від                          23 червня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України, ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч. 5, ст. 368  ч. 3  КК України, закрито на підставі ст. 284 ч. 1 п. 10 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України, після повідомлення особі про підозру до направлення обвинувального акта до суду.
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень в касаційному порядку.
Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,
у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа,
яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону,
що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи
в обґрунтування кожної позиції.
Так, прокурор у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та незаконність і необґрунтованість судових рішень, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, ст. 412 КПК України, з урахуванням того, що оскаржується рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування та відповідна ухвала апеляційного суду.
Також у поданій скарзі прокурор не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на його думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги прокурора суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.
Крім того, в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги не додано копій касаційної скарги та додатків до неї в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не додано 1 примірника копії касаційної скарги та додатків до неї).
Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання
про відкриття касаційного провадження.
Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд
постановив:
Залишити касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без руху.
Встановити прокурору ОСОБА_4 п`ятиденний строк
для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3