П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/16997/24 
   Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С. 
   Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.   
08 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Капустинського М.М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду  із позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період лікування з 16.10.2023 по 05.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 16.10.2023 по 05.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2023 рік;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основного та додаткового) з жовтня 2023 по січень 2024 рр., як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основне та додаткове) з жовтня 2023 по січень 2024 рр., як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку передбачену статтею 16-2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за 2023 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію за невикористану щорічну основну та додаткову відпустку передбачену статтею 16-2 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” за 2023 рік виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за період лікування з 16.10.2023 по 05.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до пункту першого постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за періоди з 16.10.2023 по 05.11.2023 в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким просив задовольнити позовні вимоги щодо зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основне та додаткове) з жовтня 2023 по січень 2024 рр., як військовослужбовцю, зарахованому у розпорядження командира, у розмірах, установлених Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в ході апеляційного розгляду справи, що ОСОБА_1 призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 до складу Збройних сил України квітня 2022 року, військову службу проходив у військовій частині НОМЕР_1 .
Позивач 21.06.2023 отримав вогнепальне осколкове поранення.
У відповідності до довідки про обставини травми в/ч НОМЕР_1 від 07.07.2023 №4194 позивач 21.06.2023 року отримав поєднане вогнепальне осколкове вогнепальне поранення грудей та кінцівок. Сліпе проникаюче поранення грудей справа з переломом тіла правої лопатки, ушкодженням верхньої долі правої легені та наявністю сторонніх тіл (2 металеві осколки). Правобічний гемопневмоторакс. Підшкірна емфізема справа. Сліпі поранення правого надпліччя з переломом кроміального кінця правої ключиці зі зміщенням та наявністю сторонніх тіл та металевих уламків) в м`яких тканинах.
За обставин: безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, під час захисту батьківщини, а саме виконання бойових завдань в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , в районі населеного пункту АДРЕСА_1 внаслідок ведення бойових дій.
Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №3129/1053 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Первомайська ЦРЛ з 22.06.2023 по 23.06.2023.
У відповідності до виписки Військово-медичного клінічного центру Північного регіону позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 23.06.2023 по 26.06.2023.
У період з 16.10.2023 по 05.11.2023 року згідно направлення військової частини НОМЕР_1 від 14.10.2023 №302086 позивача направлено на обстеження та лікування у військово-реабіліційний центр військово-медичної служби Міністерства берегової охорони Литовської Республіки.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №14 від 14.01.2024 (по стройовій частині) з 14.01.2024 позивач виключений зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 і знятий з усіх видів забезпечення та вибув до нового місця служби, АДРЕСА_2 .
Позивач 08.07.2024 звернувся із заявою до відповідача про перерахунок та доплату додаткової грошової винагороди за період лікування.
Відповідач відповіді не надав, перерахунок грошового забезпечення не здійснив.
Вважаючи такі дії протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з часткової обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).
Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок № 260).
Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно з пунктом 8 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.
Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2023 №179 позивача зараховано у розпорядження командира військової частини на підставі пп.15 п. 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку з перебуванням на довгостроковому лікуванні.
Пунктом 1 Розділу ХХVIII Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці. Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.
Пунктом 5 Розділу ХХVIII Порядку № 260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.
Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №5885/6116 ОСОБА_1 з 26.06.2023 по 06.07.2023 знаходився на стаціонарному лікуванні в КП МП лікарня інтенсивного лікування « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Згідно довідки ВЛК від 07.08.2023 №615 позивачу надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів.
В період з 16.10.2023 по 05.11.2023 ОСОБА_1 проходив реабілітаційне лікування у військовому реабілітаціному центрі військово-медичної служби Міністтерства берегової охорони Литовської Республіки.
Тобто, в період з 07.07.2023 по 07.08.2023, з 07.09.2023 по 15.10.2023 позивач не перебував на лікуванні та у відпустках, а перебував у розпорядженні.
У зв`язку з тим, що з 08.10.2023 позивач почав перебувати у розпорядженні понад два місяці йому повинно було виплачуватись грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до вимог пунктів 1, 5 Розділу XXVIII Порядку № 260 починаючи з 08.10.2023. З 26.06.2024 по 07.10.2023 грошове забезпечення повинно було виплачуватись у повному розмірі.
Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 від 22.05.2024 №133/4359 позивачу нараховувалось грошове забезпечення наступному розмірі:
за червень 2023 оклад за військовим званням виплачено у повному розмірі - 530,00 грн.; посадовий оклад – 2820,00 грн; надбавка за вислугу років – 0,00 грн; надбавка за особливості проходження служби - 2941,30 грн, премія - 17596,80 грн.
У липні, серпні та вересні 2023 року позивачу оклад за військовим званням виплачено у повному розмірі - 530,00 грн; посадовий оклад – 2820,00 грн; надбавка за вислугу років – 0,00 грн; надбавка за особливості проходження служби - 2941,30 грн, премія - 17596,80 грн.
У жовтні 2023 року позивачу оклад за військовим званням виплачено у повному розмірі - 530,00 грн; посадовий оклад – 454,84 грн; надбавка за вислугу років – 0,00 грн; надбавка за особливості проходження служби - 474,40 грн, премія - 2838,20 грн.
Таким чином, починаючи з 07.10.2023 позивачу виплачували грошове забезпечення виключно у розмірі окладу за військовим званням, що в повній мірі відповідає положенням Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовця Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем не було надано суду доказів оскарження протиправної бездіяльності відповідача, оскільки відповідач після закінчення строку перебування позивача у розпорядженні, за відсутності підстав його подальшого перебування у розпорядженні, повинен був вирішити питання про призначення його на посаду або звільнити в установленому порядку з військової служби.
Колегія суддів вважає за необхідне вказати на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2023 № 1001 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. №168» абзац сьомий пункту 1-1 викладено в такій редакції: Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.
Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується в частині виплати додаткової винагороди з 1 червня 2023 року.
Абзацом третім пункту 2-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають, зокрема, особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.
Відповідно до абзацу двадцять дев`ятого пункту 2 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).
Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що оскільки позивач, перебуваючи у розпорядженні відповідного командира, будучи визнаним 01.12.2023 обмежено придатним, то він не позбавлений можливості звернутися з відповідним позовом щодо отримання додаткової винагороди у розмірі 20100 грн. з жовтня 2023 року по січень 2024 року. 
Однак, оскільки вимоги щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 20100 грн не заявлені в межах даного адміністративного позову, то суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач правомірно виплачував грошове забезпечення у розмірі окладу за військовим званням за час перебування розпорядженні понад 2 місяці. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов правильного висновку про часткове задоволенні позовних вимог, так як вимога про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з жовтня 2023 року по січень 2024 року не підлягає задоволенню. 
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, позивачем не зазначено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Капустинський М.М.