Постанова
Іменем України
22 жовтня 2025 року
м. Київ
Справа № 308/9162/24
Провадження № 61-14236св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - головуючого судді Крата В. І., судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув у порядку письмового провадження справу,
учасниками якої є:
позивачка - ОСОБА_1 (далі - позивачка, мати),
відповідач - ОСОБА_2 (далі - відповідач, батько), 
третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служба у справах дітей Великоберезнянської селищної ради,
про визначення місця проживання дитини
за касаційною скаргою відповідача на постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року, яку ухвалила колегія суддів у складі Мацунича М. В., Кожух О. А., Собослоя Г. Г.
ІСТОРІЯ СПРАВИ
(1) Вступ
1.           Позивачка звернулася із позовом про визначення з нею місця проживання дитини. Суд першої інстанції відмовив у відкритті провадження у справі. Вважав, що позов не можна розглядати, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядає суд у Чеській Республіці. Позивачка оскаржила вказану ухвалу. Апеляційний суд скасував останню та скерував справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Мотивував тим, що предмет позову в справі, яку розглядає суд у Чеській Республіці, стосується встановлення способу спілкування відповідача із сином.
2.           Відповідач із постановою апеляційного суду не погодився. У касаційній скарзі стверджував, зокрема, що апеляційний суд помилково не звернув увагу на те, що справа «з аналогічним змістом» відкрита в суді іноземної держави.
3.           Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду мав відповісти на питання про те, чи можна відмовити у відкритті провадження у справі про визначення місця проживання дитини з матір`ю, якщо на розгляді суду у Чеській Республіці перебуває справа за заявою батька про передання неповнолітнього під почергову опіку батьків, визначення аліментів на дитину та врегулювання контактів із нею під час свят і шкільних канікул. Вирішив, що не можна. Тому касаційну скаргу залишив без задоволення.
(2) Зміст позову, ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
4.           У травні 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити з нею місце проживання їхнього з відповідачем сина - ОСОБА_3 (далі - син, дитина).
5.           3 червня 2024 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у відкритті провадження у справі.
6.           17 жовтня 2024 року Закарпатський апеляційний суд прийняв постанову за апеляційною скаргою позивачки: скасував ухвалу суду першої інстанції та скерував справу до цього суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Мотивував так:
6.1.       Питання щодо визначення місця проживання малолітнього сина в суді Чеської Республіки не було вирішене. Предметом позову у тій справі було встановлення способу спілкування відповідача з сином. Тоді як предметом позову у справі № 308/9162/24 є визначення місця проживання дитини з матір`ю. 
6.2.       Копії рішень іноземного суду не підтверджують те, що суди в Чеській Республіці розпочали провадження у справі щодо визначення місця проживання сина. Крім того, позивачка разом із сином, починаючи з лютого 2024 року, проживають в Україні.
6.3.       Суд першої інстанції не врахував вказане та помилково відмовив у відкритті провадження у справі через те, що позов має вирішувати компетентний суд іноземної держави, в якому розпочалось провадження у справі між тими самими сторонами про той самий предмет.
(3) Провадження у суді касаційної інстанції
7.           25 жовтня 2024 року відповідач сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 33788/0/220-24 від 25 жовтня 2024 року), у якій просив зупинити виконання постанови апеляційного суду, скасувати її та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
8.           21 листопада 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою відкрив касаційне провадження за касаційною скаргоювідповідача та відмовив у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови апеляційного суду.
9.           21 липня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою зупинив касаційне провадження у справі № 308/9162/24 до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 367/252/24.
10.        1 жовтня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою поновив касаційне провадження у справі № 308/9162/24.
11.        10 жовтня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою призначив справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
12.        Відповідач мотивував касаційну скаргу так:
12.1.    Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, не врахував і неналежно оцінив такі документи: (1) підтвердження від 11 вересня 2024 року, яке видав представник відповідача - чеський адвокат Філіп Свобода - і повідомив, що в Окружному суді Праги 5 29 січня 2024 року розпочате та досі триває провадження у справі опіки над сином відповідно до чеського законодавства; (2) постанову Міського суду м. Праги від 11 квітня 2024 року № 18 Со 104/2024-120 і від 5 вересня 2024 року № 18 Со 259/2024-511.
12.2.    Справа в Окружному суді Праги 5 відкрита 8 лютого 2024 року за заявою батька про врегулювання відносин з неповнолітнім на період до та після розірвання шлюбу батьків. Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі № 308/9162/24 за позовом позивачки про визначення місця проживання дитини, оскільки справа «з аналогічним змістом» перебуває на розгляді Окружного суду Праги 5.
12.3.    Суд апеляційної інстанції проігнорував те, що відповідач знятий із місця реєстрації в Україні та перебуває з 24 лютого 2020 року до 22 липня 2026 року на консульському обліку в Чехії (це підтверджує відповідний штамп у закордонному паспорті відповідача), але взяв до уваги доводи позивачки, яка сказала, що ні вона, ні відповідач на такому обліку не перебувають.
12.4.    Апеляційний суд порушив право на доступ до правосуддя та на справедливий розгляд справи, відключивши в режимі відеоконференції мікрофон відповідача, який не зміг висловитися щодо питань колегії суддів. Відповідач чув розгляд справи, однак не міг навести аргументи. Його представнику надали лише три хвилини на виступ, бо о 17:00 год уже закінчувався робочий день.
(2) Позиції інших учасників справи
13.        9 грудня 2025 року позивачка подала через систему «Електронний суд» відзив на касаційну скаргу. Просила залишити постанову апеляційного суду без змін. Мотивувала так:
13.1.    Суд першої інстанції позбавив позивачку доступу до правосуддя, можливості реалізувати право на справедливий розгляд справи й оскаржити ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, невірно зазначивши в ухвалі порядок її оскарження та протиправно поставивши відмітку про набрання законної сили.
13.2.    Згідно з текстом рішення від 5 вересня 2024 року апеляційний суд в Чеській Республіці повернув справу про врегулювання відносин з неповнолітнім на період до та після розірвання шлюбу батьків до суду першої інстанції лише для продовження розгляду питання про визначення юрисдикції, а не для розгляду суті спору.
13.3.    Незважаючи на те, що сторони тривалий час проживали разом у Чеській Республіці, згідно з місцем реєстрації відповідача справа підсудна Ужгородському міськрайонному суду Закарпатської області.
13.4.    Питання тотожності позовних заяв позивачки та відповідача не досліджували ані українські суди, ані суди Чеської Республіки. Вимога, яку відповідач зазначив у позовній заяві, поданій до суду Чеської Республіки, стосується способу участі одного з батьків у виховані дитини, тобто відповідає статті 159 Сімейного кодексу України (далі - СК України). А вимога, яку заявила позивачка в Україні, - визначити місце проживання сина - відповідає статті 161 цього кодексу.
13.5.    Висновок суду першої інстанції щодо викрадення сина позивачкою є безпідставним і таким, що суперечить дійсним обставинам справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
(1) Межі розгляду справи у суді касаційної інстанції
14.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду на підставі, визначеній в останньому абзаці частини другої статті 389 ЦПК України, 21 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою відповідача на постанову апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі.
15.        Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим (частина перша статті 400 ЦПК України).
16.        З огляду на вказаний припис Верховний Суд за загальним правилом переглядає оскаржені судові рішення у межах тих доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження. Оскільки апеляційний суд переглянув ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі через те, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядає суд Чеської Республіки, Верховний Суд у цій постанові не надає юридичної оцінки обставинам, які стосуються суті спору.
(2) Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
(2.1) Чи можна відмовити у відкритті провадження у справі про визначення місця проживання дитини з матір`ю, якщо на розгляді суду у Чеській Республіці перебуває справа за заявою батька про передання неповнолітнього під почергову опіку батьків, визначення аліментів на дитину та врегулювання контактів із нею під час свят і шкільних канікул?
17.        Позивачка просила визначити місце проживання її сина разом із нею. Суд першої інстанції постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у відкритті провадження у справі. Вважав, що цей позов не можна розглядати через те, що аналогічний спір розглядає суд іноземної держави. Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та спрямовуючи до останнього справу для продовження розгляду, вказав, що відповідач не підтвердив те, що суди Чеської Республіки розпочали провадження у справі щодо визначення місця проживання сина сторін спору. Відповідач у касаційній скарзі стверджував, зокрема, що апеляційний суд безпідставно не звернув увагу на «аналогічність змісту» відкритої у Чеській Республіці справи зі справою про визначення місця проживання дитини в Україні. Тому просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
18.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду звертає увагу на те, що підстав для відмови у відкритті провадження у справі немає, бо предмет спору у Чеській Республіці стосується почергового батьківського піклування про сина, визначення розміру аліментів на дитину та врегулювання доступу до неї під час свят і шкільних канікул (див. постанови Міського суду м. Праги від 11 квітня 2024 року № 18 Со 104/2024-120 (пункт 2), від 5 вересня 2024 року № 18 Со 259/2024-511 (пункт 2), а також пропозиції батька щодо врегулювання відносин у вказаній справі (т. 5, а. с. 12-21, 36-46, 50-59, 145-165)). Цей предмет не є тотожним вимозі про визначення місця проживання сина з матір`ю.
19.        Якщо відповідно до положень цього Договору повноваження для розгляду справи мають органи юстиції обох Договірних Сторін, а заява про порушення справи вже була подана одному з органів юстиції однієї Договірної Сторони, то будь-який орган юстиції другої Договірної Сторони не вправі розглядати цю справу. Якщо одну і ту ж справу (між тими самими учасниками, з одного і того ж предмету, з тих самих підстав) було порушено в органах юстиції обох Договірних Сторін, компетенцію котрих встановлює цей Договір, орган юстиції, який порушив справу пізніше, залишає її без розгляду (стаття 21 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, який Україна підписала 28 травня 2001 року та ратифікувала Законом № 2927-III від 10 січня 2002 року; далі - Договір).
20.        Правовідносини батьків і дітей регулюються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Компетентним при постановлені рішення відносно правовідносин батьків і дітей є суд тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина (частини перша та друга статті 33 Договору).
21.        Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися. Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та про наявність таких підстав суду стало відомо до відкриття провадження у справі (частини перша та друга статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
22.        Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: 1) заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства; 3) у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (пункти 1 і 3 частини першої статті 186 ЦПК України).
23.        Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачає частина друга статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», а також пункт 3 частини першої статті 186 ЦПК України (принцип lis alibi pendens) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 522/14257/21).
24.        Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню заінтересованих осіб до суду за вирішенням спору (див: постанову Верховного Суду від 8 квітня 2019 року у справі № 640/7778/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 жовтня 2023 року у справі № 727/11874/21).
25.        За обставинами справи:
25.1.    Під час шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 - у сторін народився син. Вони розірвали шлюб на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 березня 2024 року у справі № 308/22857/23.
25.2.    8 лютого 2024 року батько ініціював в Окружному суді Праги 5 розгляд справи №50 Nc6024/2024 про врегулювання відносин з неповнолітнім на період до та після розірвання шлюбу батьків, а саме щодо почергового батьківського піклування про сина, визначення розміру аліментів на дитину та врегулювання доступу до неї під час свят і шкільних канікул (т. 5, а. с. 50-59).
25.3.    13 травня 2024 року Окружний суд Праги 5 ухвалив рішення за заявою батька від 6 березня 2024 року про вжиття запобіжного заходу. Згідно з цим рішенням налагодив контакти сина з батьком так: батько має право спілкуватися з неповнолітнім сином через відеодзвінок щотижня у вівторок і четвер з 16:30 до 17:00, кожного непарного тижня - в суботу з 9:00 до 10:00, кожного парного тижня - в неділю з 9:00 до 10:00; матері наказав дозволити батькові відеодзвінок у вказаний час.
25.4.    13 червня 2024 року Міський суд м. Праги ухвалив рішення, згідно з яким залишив без змін рішення Окружного суду Праги 5 про вжиття запобіжного заходу (т. 5, а. с. 166-175).
25.5.    Згідно з постановою Міського суду м. Праги від 5 вересня 2024 року № 18 Со 259/2024-511 він як суд апеляційної інстанції переглянув ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі про врегулювання відносин з неповнолітнім на період до та після розірвання шлюбу батьків (пункт 1 постанови) і вказав на таке:
-                   батько просив передати неповнолітнього під почергову опіку батьків, визначити аліменти на дитину та врегулювати контакти з нею під час свят і шкільних канікул (пункт 2 постанови);
-                   правила виховання неповнолітньої дитини та догляду за нею викладені у статті 158 і наступних статтях СК України, обов`язок батьків щодо утримання неповнолітніх дітей і його виконання регламентовані у статті 180 та подальших статтях цього кодексу, а визначення місця проживання дитини - у статті 161 та наступних статтях СК України. Як і за чеським законодавством, провадження щодо визначення місця проживання неповнолітньої особи не можна плутати з провадженням щодо виховання та піклування про неповнолітню особу (пункт 8 постанови).
-                   суд з питань опіки (Окружний суд Праги 5) для свого рішення не надав на цей час достатніх документів, з яких однозначно випливало б, що мати справді до 8 лютого 2024 року розпочала в Україні провадження щодо виховання, утримання неповнолітнього сина та його спілкування з батьками, що є вирішальним за змістом частини другої статті 33 у поєднанні з частиною першою статті 21 Договору (пункт 11 постанови).
26.        Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду враховує відсутність даних про те, що у Чеській Республіці суди вирішують спір саме про визначення місця проживання сина. Міський суд м. Праги як апеляційний суд у постанові від 5 вересня 2024 року № 18 Со 259/2024-511 з посиланням на постанову цього ж суду від 11 квітня 2024 року № 18 Со 104/2024-120 вказав на нетотожність спору, який розглядає чеський суд, про врегулювання відносин з неповнолітнім на період до та після розірвання шлюбу батьків і спору про визначення місця проживання сина з матір`ю за її позовом, заявленим у суді України (пункти 7 і 8 вказаної постанови).
27.        Отже, з огляду на те, що спір у справі №50 Nc6024/2024, яка перебуває на розгляді у суді Чеської Республіки, між тими самими сторонами стосується предмета, який не є тотожним із предметом спору сторін у справі № 308/9162/24, апеляційний суд обґрунтовано виснував про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі. Хоча він не вказав на помилкове зазначення судом першої інстанції пункту 1, а не пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України підставою для відмови у відкритті провадження у справі (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 522/14257/21), а також неточно сформулював предмет позову у справі, яку розглядає чеський суд, ці недоліки не вплинули на правильність постанови апеляційного суду.
28.        Необґрунтованими є доводи відповідача у касаційній скарзі про порушення апеляційним судом норм процесуального права й обмеження відповідача у можливості повністю висловити доводи. За змістом частини третьої статті 216 ЦПК України учасники справи не можуть висловлюватися з питань справи тоді, коли забажають. Вони повинні беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержувати в судовому засіданні встановленого порядку й утримуватися від будь-яких дій, які засвідчують явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. Згідно з протоколом судового засідання від 17 жовтня 2024 року апеляційний суд надав обом сторонам можливість висловити їхні доводи та заперечення, виступ відповідача тривав довше, ніж позивачки. Відповідач зауважень щодо протоколу судового засідання не подавав. 
29.        З огляду на викладене касаційна скарга є необґрунтованою, а висновок апеляційного суду про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі - правильним.
(3) Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
(3.1) Щодо суті касаційної скарги
30.        Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 409 ЦПК України).
31.        Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частини перша та друга статті 410 ЦПК України).
32.        З огляду на висновки цієї постанови щодо застосування норм процесуального права оскаржену постанову апеляційного суду слід залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
у х в а л и в:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.           Постанову Закарпатського апеляційного суду від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | | В. І. Крат
Судді | | Д. А. Гудима
| | І. О. Дундар
| | Є. В. Краснощоков
| | П. І. Пархоменко