ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
 
12 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 552/8737/24
провадження № 61-9029св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В.,                Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Полтавська обласна рада, комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 березня 2025 року у складі судді Самсонової О. А. та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у складі колегії суддів: Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., Чумак О. В.,
Короткий зміст позовних вимог
1.            У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Полтавської обласної ради, комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» про визнання трудових обов`язків припиненими, стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди.
2.            Позов обґрунтовано тим, що 19 грудня 2014 року між нею та Полтавською обласною радою укладено контракт, за умовами якого вона призначається на посаду директора обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю і умов праці» строком на 3 роки в період з 19 грудня 2014 року по 18 грудня 2017 року.
3.            Контракт є строковим та згідно з пункту 6.2 день закінчення терміну дії контракту є останнім днем роботи директора.
4.            Вказувала, що припинення трудового договору у зв`язку із закінченням строку його дії не потребує заяви чи будь-якого волевиявлення працівника, ОСОБА_1 написала на ім`я голови Полтавської обласної ради заяву про звільнення у зв`язку із закінченням терміну дії контракту від 18 грудня 2017 року.
5.            Разом із тим, всупереч чинному законодавству Полтавська обласна рада розпорядний документ про її звільнення не видала, у зв`язку з чим запис в трудовій книжці не зроблено, трудову книжку до цього часу не видано, розрахунок при звільненні вчасно не проведено.
6.            23 травня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Полтавської обласної ради з вимогою підтвердження факту звільнення розпорядним документом.
7.            В листі Полтавської обласної державної адміністрації до голови Полтавської обласної ради О. Біленького зазначено, що Полтавська обласна державна адміністрація стурбована станом справ навколо обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці». Зазначено, що відповідно до інформації, наданої управлінням майном обласної ради листом від  10 січня 2019 року № 03-200/38, на даний час ОСОБА_1 з посади директора підприємства не звільнена, трудовий договір з нею є безстроковим.
8.            Після припинення контракту ОСОБА_1 ще протягом декількох місяців продовжувала виконувати безпосередні обов`язки директора ОКП «Лабораторія контролю умов праці», передбачені контрактом, аж до моменту, доки не надійшла вказівка звільнити приміщення.
9.            19 лютого 2018 року приміщення, які перебували в оренді ОКП «Лабораторія контролю умов праці», передані КП ПОР «Полтававодоканал», що підтверджується угодою № 1 про заміну сторони договору № 25 оренди приміщення адмінбудівлі за адресою: м. Полтава, вул. Володимира Козака, 1а від 01 серпня 2017 року, яка підписана сторонами 19 лютого 2018 року. З цього часу вона фактично припинила виконання своїх посадових обов`язків.
10.         Зазначала, що розпорядчий документ щодо припинення трудових відносин з нею директором обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» не видавався.
11.         Враховуючи викладене, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила суд:
визнати припиненими трудові відносини, що виникли на підставі контракту від 19 грудня 2014 року, укладеного між Полтавською обласною радою та директором Обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку трудового договору з 18 грудня 2017 року;
зобов`язати КП ПОР «Полтававодоканал» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України з 18 грудня 2017 року та в день внесення запису видати трудову книжку ОСОБА_1 ;
стягнути з Полтавської обласної ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 300 000 грн;
стягнути з комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення в сумі 248 132 грн з утриманням з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів;
зобов`язати комунальне підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» нарахувати, обчислити та сплатити єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із середнього заробітку за весь час затримки видачі копії наказу (розпорядження) про звільнення в сумі 105 335,52 грн за період з 19 грудня 2017 року по 31 грудня 2024 року в порядку, встановленому Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
12.         Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 06 березня 2025 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2025 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
13.         Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що між позивачкою та Полтавською обласною радою укладено строковий трудовий договір, дія якого припиняється у визначений сторонами строк, тому припинення трудових відносин з позивачкою не пов`язано з прийняттям Полтавською обласною радою рішення про її звільнення.
14.         Також судами відхилено посилання позивачки на порушення її прав КП ПОР «Полтававодоканал» невнесенням запису в трудову книжку, оскільки остання перебуває в позивачки, вона не зверталась до відповідача з питання щодо внесення запису про її вивільнення.
15.         Таким чином, оскільки припинення трудових відносин з позивачкою не пов`язано з прийняттям Полтавською обласною радою рішення про звільнення останньої, суди дійшли висновку, що вимоги про стягнення середнього заробітку та відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
16.         У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
17.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 23 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
18.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 листопада 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
19.         У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити позовні вимоги.
20.         Підставою касаційного оскарження заявниця зазначає неправильне застосування норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року в справі № 377/169/20 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
21.         Касаційна скарга мотивована тим, що судами не було надано оцінки факту того, що мали місце перешкоди у припиненні трудових відносин (припиненні контракту) з боку відповідачів.
22.         Заявниця вказує, що ОСОБА_1 написала на ім`я голови Полтавської обласної ради заяву про звільнення у зв`язку із закінченням терміну дії контракту 18 грудня 2017 року.
23.         Проте, в супереч чинному законодавству, Полтавська обласна рада розпорядчий документ про звільнення позивачки не видала, у зв`язку із чим запис у трудовій книжці не зроблено, трудову книжку ОСОБА_1 до цього часу не видано, розрахунок при звільненні проведено невчасно.
24.         Таким чином, заявниця вважає, що невидання відповідачем наказу про звільнення позивачки порушує її трудові права, унеможливлює внесення відповідних записів до трудової книжки й, відповідно, наявні підстави для стягнення на підставі частини п`ятої статті 235 КЗпП України середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
25.         У серпні 2025 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 від Полтавської обласної ради, у якому вказано, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
26.         19 грудня 2014 року Полтавською обласною радою прийнято рішення «Про керівників суб`єктів господарювання спільної власності територіальних громад області», у якому, крім іншого, вирішено укласти трудовий контракт з ОСОБА_1 на посаду директора обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» строком на три роки (а. с. 20).
27.         Наказом начальника Головного управління житлово-комунального господарства Полтавської обласної державної адміністрації від 19 грудня 2024 року №75-4 «Про призначення ОСОБА_1 » доручено відділу кадрів, праці, організаційно-правового забезпечення та контролю Головного управління підготувати та подати на погодження і підписання проект трудового контракту з керівником (а. с. 6).
28.         19 грудня 2014 року Полтавською обласною радою в особі виконуючого обов`язки голови обласної ради, першого заступника голови обласної ради Марченка В. О. (в тексті контракту - Обласна рада) та ОСОБА_1 (в тексті контракту - Директор) укладено контракт з директором обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці», що є у сумісній власності територіальних громад сіл, селищ і міст області (надалі в тексті рішення - контракт) про таке:
ОСОБА_1 призначається на посаду директора обласного комунального підприємства «Лабораторія Контролю умов праці» строком на 3 роки в період 19 грудня 2014 - 18 грудня 2017 року (а. с. 11).
29.         Трудові відносини між Полтавською обласною радою та ОСОБА_1 припинились 18 грудня 2017 року (останній день роботи позивача - день звільнення - 18 грудня 2017 року). Жодна із сторін даного трудового договору не вимагала його продовження.
30.         Відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на продовження терміну дії строкового трудового договору підтверджується її заявою від 18 грудня 2017 року на адресу голови Полтавської обласної ради з проханням про звільнення 18 грудня 2017 року (а. с. 34).
31.         28 липня 2023 року Полтавською обласною радою прийнято рішення «Про реорганізацію обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» шляхом приєднання до Комунального підприємства Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» (а. с. 23).
32.         Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» є правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці», датою виникнення правонаступництва КП ПОР «Полтававодоканал» щодо ОКП «Лабораторія контролю умов праці», яке припиняється шляхом приєднання, слід вважати дату прийняття рішення, з якої воно є правонаступником ОКП «Лабораторія контролю умов праці».
Позиція Верховного Суду
33.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
34.         Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
35.         Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
36.         Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
37.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
38.         Статтею 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
39.         Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
40.         Відповідно до пункту 2 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.
41.         Судами встановлено, що трудові відносини між сторонами спору були оформлені у формі контракту строком з 19 грудня 2014 року по 18 грудня 2017 року.
42.         Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Положення про порядок призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, укладення та розірвання з ними контрактів, затвердженого рішенням третього пленарного засідання сьомої сесії обласної ради сьомого скликання від 14 червня 2016 року № 132 зі змінами, внесеними згідно з рішенням пленарного засідання п`ятнадцятої сесії обласної ради сьомого скликання від 26  квітня 2017 року № 458, дія цього Положення поширюється на керівників комунальних підприємств, установ, організацій та закладів, що є у спільній власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області. Наймання на роботу керівників об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області (далі - керівник) здійснюється рішенням Полтавської обласної ради (далі - обласної ради) шляхом укладення з ними контрактів. Сторонами укладення контракту є «Полтавська обласна рада» та «Керівник».
43.         Згідно пункту 1.7 вказаного Положення день закінчення строку дії контракту є останнім днем роботи керівника. Керівник вважається звільненим, а обов`язки керівника виконує його заступник чи інша уповноважена особа, що призначається розпорядженням голови обласної ради (а. с. 149-156).
44.         Аналогічні положення закріплені у п. п. 5.2, 6.2 контракту від 19 грудня 2014 року, укладеного з ОСОБА_1 (а. с. 11-17).
45.         З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що контракт припиняється на підставі закінчення терміну його дії, а не на підставі рішення Полтавської обласної ради.
46.         При цьому судами правомірно враховано, що згідно статуту обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці», затвердженого Наказом Управління майном Полтавської обласної ради від 30 березня 2007 року № 49, згідно якого засновником підприємства є Полтавська обласна рада, власником підприємства - територіальна громада Полтавської області (далі - Статут).
47.         Підприємство «Лабораторія контролю умов праці» у своїй діяльності підзвітне Полтавській обласній раді, підконтрольне та функціонально підпорядковане управлінню житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації та є правонаступником прав та обов`язків обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці».
48.         Згідно пункту 7.2. Розділу VII Статуту приймання та звільнення директора підприємства здійснюється шляхом укладення з ним контракту на підставі рішення сесії обласної ради за поданням головного управління житлово-комунального господарства облдержадміністрації у відповідності до чинного законодавства.
49.         Згідно підпункту 3.1.6 пункту 3.1 Розділу ІІІ Положення про призначення на посаду та звільнення з посади керівників підприємств (установ, організацій, закладів), які належать до спільної власності територіальних громад сіл, селищ і міст області, Управління майном обласної ради до 15 жовтня поточного року надає обласній раді перелік керівників підприємств, термін дії контрактів з якими закінчується у наступному році, для врахування при формуванні планів роботи постійних комісій обласної ради.
50.         Разом із цим, матеріали справи не містять доказів того, що Управління майном обласної ради подавало до обласної ради інформацію про закінчення строку дії контракту з керівником обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» ОСОБА_1.
51.         Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи заявника про порушення Полтавською обласною радою її прав шляхом неприйняття розпорядчого документу про звільнення, оскільки такий розпорядчий документ повинен прийматись на основі відповідного подання, факту надання якого до обласної ради не встановлено.
52.         Колегія суддів відхиляє доводи заявниці про те, що ОСОБА_1 не видано до цього часу трудову книжку, з огляду на наступне.
53.         Статтею 47 КЗпП України (в редакції, що діяла на день припинення трудових відносин з позивачем) передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
54.         Судами встановлено, що при укладенні трудового договору (контракту) запис про прийняття ОСОБА_1 на роботу було внесено в трудову книжку позивача кадровою службою обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці».
55.         Отже, запис про звільнення позивачки також мала внести в трудову книжку позивача кадрова служба обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці», а за її відсутності - керівник підприємства, тобто ОСОБА_1 .
56.         Крім того, судами також встановлено, що трудова книжка перебуває у ОСОБА_1 , остання до правонаступника обласного комунального підприємства «Лабораторія контролю умов праці» - КП ПОР «Полтававодоканал» з приводу внесення відповідних записів до трудової книжки не зверталась, трудову книжку не передавала, тому відсутні підстави вважати, що її права було порушено, з урахуванням обґрунтування позовних вимог в указаній частині.
57.         Таким чином, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
58.         Колегія суддів відхиляє посилання заявника на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року в справі № 377/169/20, оскільки судові рішення у справі, яка переглядається, та у неведеній заявником справі ухвалено за різних фактичних обставин.
59.         Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
60.         Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального процесуального права. 
61.         Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
2.            Рішення Київського районного суду м. Полтави від 06 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                  Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                             О. М. Осіян
 
                                                                                                        Н. Ю. Сакара
 
                                                                                                        О. В. Ступак
                                                                                                       
                                                                                                        В. В. Шипович