УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/6110/22 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В. 
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Павицької Т.М., Григорусь Н.Й.,
за участю секретаря     Антоневської В.В., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 296/6110/22 за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , треті особи : Служба у справах дітей Житомирської міської ради, Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Петровської М.В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 4 лютого 2016 року уклав шлюб з відповідачкою, під час якого народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Вказує, що він записаний батьком дітей, однак вважає, що є підстави для виключення відомостей про нього як батька дітей з актових записів про їх народження, оскільки у нього виник сумнів щодо того, що він є біологічним батьком хлопчиків.
       Враховуючи вищезазначене, просив виключити відомості про нього як батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису про народження №145 від 6 травня 2017 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
       Також просив виключити відомості про нього як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із актового запису про народження №1029 від 26 квітня 2019 року, що складений Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області.
       Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2023 року відмовлено у прийнятті визнання позову ОСОБА_2 .
       На підставі поданої позивачем заяви ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 20 лютого 2023 року залишено без розгляду позовну заяву в частині вимог про виключення відомостей про батька з актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
       Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
       В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
       На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у даній справі ним оспорюється актовий запис про народження, який складений Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, а не Житомирським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, як помилково зазначив суд в ухвалі від 17 жовтня 2023 року. На час звернення до суду з даним позовом правонаступником зазначеного органу був Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький), який був зазначений у позовній заяві як третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору.
       30 березня 2023 року внаслідок реорганізації змін у структурі органів юстиції назву відділу було змінено на “ Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі         Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ). Отже, суд першої інстанції повинен був вирішити питання про залучення до участі у справі правонаступника цієї юридичної особи, проте така процесуальна дія не була вчинена на стадії підготовчого провадження.
       Однак, станом на момент розгляду справи по суті суд зазначив про те, що учасником справи є Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ).
       Відтак, суд першої інстанції вирішив спір за участю у справі учасника, якого вже не існувало внаслідок реорганізаційних заходів.
       Також стверджує, що суд допустив незаконне втручання в систему “Електонний суд” та безпідставно вніс в ухвали зміни стосовно назви третьої особи.
       Отже, суд допустив істотні порушення вимог процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування рішення суду.
       Вказує, що суд чинив йому перешкоди у здобутті належних доказів, а саме можливості отримати висновок судової молекулярно-генетичної експертизи, безпідставно звинувативши його та його представника у затягуванні розгляду справи.
       Наголошує на тому, що суд не застосував положення статті 109 ЦПК України, адже відповідачка умисно та без поважних причин ухилялася від участі в експертизі.
       Суд без достатніх правових підстав зазначив про відсутність обставин, які б зумовили необхідність повторного призначення експертизи.
       За таких обставин вважає рішення суду дискримінаційним стосовно нього та таким, що порушує його права.
       Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
       В судовому засіданні встановлено, що сторони з 4 лютого 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.
       Досліджені судом свідоцтва про народження містять інформацію про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
       Позивач заперечує своє батьківство стосовно ОСОБА_3 .
За клопотанням позивача ухвалою суду від 20 лютого 2023 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ( м. Київ, вул. Докучаївська, №4).
15 травня 2023 року експертна установа направила на адресу суду електронне повідомлення про те, що 12 травня 2023 року ОСОБА_1 з`явився для відбору зразка крові; ОСОБА_2 разом з дитиною для відбору зразків крові не з`явилась.
Також повідомлено, що про те, що відбір зразків для проведення експертизи відбудеться 9 червня 2023 року, у зв`язку з чим експертна установа просила забезпечити явку сторін разом з дитиною до установи.
Копія вказаного повідомлення 15 травня 2023 року була направлена на адресу відповідачки рекомендованим поштовим відправленням, яке повернулося до суду із зазначенням причини невручення : “ за закінченням терміну зберігання”.
Оскільки ОСОБА_2 разом з дитиною не з`явилася до експертної установи для відбору зразків, ухвала суду про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи повернуто до Корольовського районного суду м. Житомира без виконання.
11 вересня 2023 року позивач подав до суду повторне клопотання про призначення експертизи.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 17 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні даного клопотання.
       Статтею 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Частиною першою статті 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.
Відповідно до положень частин першої-третьої статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122,124,126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.
У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.
Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.
За правилами частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері, іншій ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами ( стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. 
Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.
Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-медичної експертизи генетичної ідентифікації,
На сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства ( рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v.russianfederation» №3451/05, параграф 34, від 7 травня 2009 року).
Отже, висновок генетичної експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства.
Як свідчать матеріали справи, експертиза не була проведена внаслідок того, що відповідачка разом із сином двічі не з`явилася до експертної установи для відбору зразків крові.
У постанові Верховного Суду від 10 травня 2022 року в справі №473/1343/18 зазначено, що стаття 109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо. Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи. Такий висновок міститься у постанові Верховного суду від 20 вересня 2023 року у справі №585/972/22.
Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 19 листопада 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання: “ Чи є ОСОБА_1 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?”.
Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи.
Копія ухвали була доставлена до електронного кабінету представника відповідачки. 
Експертна установа листом від 10 грудня 2024 року повідомила про необхідність явки сторін для відбору зразків 27 грудня 2024 року.
       Зміст вказаного листа був доведений до відома представника відповідачки.
       27 грудня 2024 року ОСОБА_2 разом з дитиною не з`явилася до експертної установи для відбору зразків для проведення експертизи.
       Листом від 30 грудня 2024 року експертна установа повідомила про те, що відбір зразків відбудеться 28 лютого 2025 року, про що суд повідомив представника ОСОБА_2 .
       Також повідомлення про необхідність явки до експертної установи було направлене на адресу відповідачки засобами поштового зв`язку. Проте, поштове відправлення не вручене у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою.
       Оскільки ОСОБА_2 не з`явилася для відбору зразків, ухвала суду повернулася без виконання, що підтверджується листом Державної спеціалізованої установи “ Київське міське бюро судово-медичної експертизи”.
       В судовому засіданні також встановлено, що у зв`язку з початком війни рф проти України ОСОБА_2 разом із малолітніми дітьми виїхала за межі України та перебуває на території Королівства Бельгії й отримує тимчасовий захист. 
       Обґрунтовуючи відсутність підстав для застосування положень статті 109 ЦПК України, суд виходить з того, що неявка відповідачки до експертної установи зумовлена поважними причинами, а саме — перебування за межам України, на території іншої держави, де вона отримує разом із дітьми тимчасовий захист.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що з метою збереження життя та здоров`я малолітнього сина та власного життя й здоров`я, у відповідачки були обґрунтовані підстави для уникнення поїздок на територію України.
Таким чином, відсутні підстави стверджувати про те, що вона не з`явилася до експертної установи без поважних причин.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не свідчать про наявність підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2024 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 29 вересня 2025 року