ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 листопада 2025 року
м. Київ
 
справа № 394/565/21
провадження № 61-2443св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В., 
 
учасники справи:
позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , 
відповідач - ОСОБА_3 ,
треті особи: Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Кропивницького апеляційного суду 
від 05 грудня 2023 року у складі колегії суддів Дуковського О.Л., Голованя А. М., Дьомич Л. М.
 
у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк Альона Володимирівна, про встановлення фактів, що мають юридичне значення та зміну черговості одержання права на спадкування.
 
Короткий зміст позовних вимог 
 
У серпні 2021 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до  ОСОБА_3 , треті особи: Новоархангельська селищна рада Кіровоградської області, приватний нотаріус Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк А. В.
 
У позові зазначали, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх рідний дядько - ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 також померла його 
дружина - ОСОБА_5 . Подружжя дітей не мало та ставились до позивачів як до рідних синів.
 
Вказували на те, що вони разом із дядьком та його дружиною проживали однією сім`єю до часу їх смерті, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, доброзичливо ставились один до одного, допомагали їм за життя як в матеріальному, так і в морально-психологічному аспекті, підтримували 
їх та займались їх похованням.
 
Зауважували, що у зв`язку із необхідністю догляду за дядьком - ОСОБА_4 , вони у 2014 році переїхали з Автономної Республіки Крим в с. Свердликове Новоархангельського (колишнього Голованівського) району Кіровоградської області. Посилались на те, що з моменту переїзду вони дбали про дядька та його дружину, придбавали продукти харчування та ліки, возили їх на огляд до лікарів; між позивачами та померлим подружжям склались близькі сімейні відносини, що, зокрема, проявлялись у спільній із дядьком обробці належних йому земельних паїв.
 
У 2015 році позивачі придбали у селі Софіївська Борщагівка Київської області однокімнатну квартиру у зв`язку із необхідністю їздити на роботу до м. Києва. Та в подальшому, на сімейній нараді вирішили також купити квартиру для  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поряд із ними з метою полегшити надання догляду та допомоги у побутових справах. Наголошували, що вони допомагали дядьку та його дружині у пошуку підходящої їм квартири, а також доклали зі своїх заощаджень 10 000 доларів США, яких не вистачало для її купівлі.
 
Стверджували також, що усі сімейні свята вони проводили виключно з дядьком та його дружиною, у селі, де вони проживали, усі знали, що вони називали позивачів синами й планували залишити їм усе майно в спадок.
 
Після раптової смерті чоловіка, ОСОБА_5 оформила право власності на належну їй частину спадкового майна та планувала в подальшому скласти заповіт на нерухоме майно на ім`я позивачів, однак не встигла цього зробити у зв`язку із хворобою та терміновою госпіталізацією.
 
Вказували, що померла ОСОБА_5 не має інших спадкоємців, крім відповідача, яка є рідною сестрою ОСОБА_5 , яка, за життя померлих, лише декілька разів їх відвідувала та будь-якої допомоги їм не надавала, 
й, приїжджаючи на поминки ОСОБА_4 , просила в подальшому доглядати за  ОСОБА_5 , а вона, в свою чергу, на будь-яке майно претендувати не буде.
 
Посилаючись на викладене, просили суд: 
- встановити факт спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з лютого 2014 року по час її смерті; 
- змінити черговість одержання права на спадкування майна (права на майно) після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області; 
- визнати за позивачами, як спадкоємцями четвертої черги, право на спадкування майна (права на майно) після смерті ОСОБА_5 разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_3 .
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Новоархангельський районний суд Кіровоградської області рішенням 
від 11 квітня 2023 року у складі судді Запорожець О. М. позов задовольнив частково.
 
Встановив факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не менше ніж п`ять років проживав однією сім`єю із  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме з лютого 2014 року та до часу відкриття спадщини в день її смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області.
 
Змінив черговість одержання права на спадкування майна (права на майно) після смерті  ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області.
 
Визнав за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем 
с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області як спадкоємцем четвертої черги, право на спадкування майна (права на майно) після смерті  ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області разом із спадкоємцем другої черги  ОСОБА_3 .
 
В решті позовних вимог відмовив.
 
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, виходив із доведеності факту утримання, опікування, участі в облаштуванні будинку, матеріальній допомозі в придбанні та утриманні майна, догляду за померлими, ведення спільного господарства позивачем стосовно померлих.
 
Місцевий суд зазначив про те, що факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини підтвердився.
 
Разом з тим суд дійшов висновку, що факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з ОСОБА_5 не підтвердився, оскільки заперечувався самим позивачем.
 
Також суд окремо вказав на факт безпосередньої наявності теплих стосунків між позивачами та померлими, що вони один одного відповідно вважали батьками та дітьми, проводили час в тісному спілкуванні, відзначали разом свята, надавали матеріальну допомогу один одному, допомагали по господарству; позивачі отримували в борг в сторонніх осіб кошти в інтересах померлих, вони були поєднані спільним побутом, робили подарунки один одному, спадкодавці  придбали житло в районі проживання позивачів, що саме по собі вказує, що вони (померлі) хотіли проживати близько з позивачами.
 
Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 брав вагому участь у житті померлої, доглядав її як особу похилого віку, піклувався про неї, оскільки вона потребувала такої допомоги, він, на переконання суду, має право одержати право на спадкування разом із відповідачем, яка є спадкоємцем майна другої черги, але, разом з тим, за період життя ОСОБА_5 вона не так часто 
її відвідувала як позивачі та не надавала матеріальної допомоги.
 
Кропивницький апеляційний суд постановою від 05 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнив частково, апеляційну скаргу 
ОСОБА_2 залишив без задоволення. Рішення Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 квітня 2023 року в частині задоволення позову скасував та ухвалив в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін.
 
Апеляційний суд мотивував постанову помилковістю ототожнення місцевим судом матеріальної та духовної підтримки позивачів із виникненням права на спадкування, оскільки документального підтвердження цього факту не існує, а думка позивачів як зацікавлених осіб є суб`єктивним припущенням.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
17 лютого 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направив на адресу Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року у вказаній справі.
 
У касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції 
 
Верховний Суд ухвалою від 12 березня 2024 року відкрив касаційне провадження у справі, витребував її із Новоархангельського районного суду Кіровоградської області.
 
28 березня 2024 року справу передано колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
В касаційній скарзі заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Так, обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник посилається на неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 27 січня 2023 року у справі № 712/6646/21, від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 та інших. 
 
Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судового рішення, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України,  ОСОБА_1 вказує на залишення апеляційним судом поза увагою доказів, наявних у матеріалах справи, що підтверджують факт здійснення опіки над спадкодавцем, її матеріального забезпечення та надання будь-якої іншої допомоги. Наголошує, що суд апеляційної інстанції не надав оцінку тому, що факт спільного проживання позивачів разом із спадкодавцем підтверджується довідкою органу місцевого самоврядування.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзивів на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходило.
 
Фактичні обставини справи
 
ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Свердликове Підвисоцького району Кіровоградської області народилася ОСОБА_6 , її батьком записано ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (т. 1 а. с. 34).
 
14 жовтня 1978 року ОСОБА_9 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Свердликівському сільському ЗАГС Новоархангельського району, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (т. 1 а. с. 35). 
 
ІНФОРМАЦІЯ_6 в селищі Дангара Фрунзенського району Ферганської області Республіки Узбекистан народився ОСОБА_2 , його батьком записано ОСОБА_10 , матір`ю - ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (т. 1 а. с. 25).
 
ІНФОРМАЦІЯ_7 в с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області народився ОСОБА_1 , його батьком записано ОСОБА_10 , матір`ю - ОСОБА_11 , що стверджується свідоцтвом народження серії НОМЕР_4 (т. 1 а. с. 26).
 
ІНФОРМАЦІЯ_8 в с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_5 від 21 квітня 2021 року (т. 1 а. с. 32).
 
Згідно відповідного свідоцтва серії НОМЕР_6 від 23 березня 2021 року, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області (т. 1 а. с. 33).
 
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 квітня 2021 року № 253840419 відомо, що за ОСОБА_5 зареєстровано право власності на наступне майно:
- земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 1,7802 га, кадастровий номер 3523685600:02:000:0744, розташовану на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області;
- земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 3,9382 га, кадастровий номер 3523685600:02:000:0532, розташовану на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області;
- земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 0,2114 га, кадастровий номер 3523685601:51:000:0112, розташовану на АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га, кадастровий номер 3523685601:51:000:0111, розташовану на АДРЕСА_1 ;
- житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,9383 га, кадастровий номер 3523685600:02:000:0534, розташовану на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області;
- гаражний бокс (гараж НОМЕР_7 загальною площею 48,6 кв. м, розташований у автогаражному кооперативі «Озерний» в с. Софіївська Борщагівка 
Києво-Святошинського району Київської області;
- нежитлове приміщення загальною площею 3,7 кв. м, розташоване в будинку АДРЕСА_2 ;
- квартиру 
АДРЕСА_3  (т. 1 а. с. 38-44).
 
Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 21 квітня 2021 року № 00030454758 відомо, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 , його батьком записано ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_8 
(т. 1 а. с. 52).
 
Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 21 квітня 2021 року № 00030455519 відомо, що дошлюбним прізвищем ОСОБА_5 було ОСОБА_5  (т. 1 а. с. 53).
 
Матеріали справи містять довідку, видану Свердликівським сільським старостою, в якій зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до часу смерті, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , до часу смерті, проживали на території Свердликівської сільської ради Новоархангельського району (на той час) Кіровоградської області за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за життя заповіти не складались та відповідно не посвідчувались. За указаною адресою із зазначеними особами, починаючи з 2014 року до часу їх смерті, разом проживали їх племінники ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , які безпосередньо брали участь у облаштуванні будинку, матеріально допомагали в придбанні та утриманні їх майна, веденні господарства, матеріальному забезпеченні, яке виражалось у придбанні продуктів харчування, ліків, доставляння їх до лікувальних установ та інших закладів, а також після смерті займалися їх похованням. За життя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , з їх слів, бажали заповісти належне їм майно племінникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що вони неодноразово наголошували сусідам, оскільки вони добре ставилися до племінників як до рідних синів. Інших осіб, які б брали участь в піклуванні за померлими та проживали з ними до часу смерті не було (т. 1 а. с. 83).
 
З інформації, наданої приватним нотаріусом Новоархангельського районного нотаріального округу Малютяк А. В., відомо, що після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Свердликове Новоархангельського району Кіровоградської області, заведена спадкова справа. Спадкоємцем ОСОБА_5 є сестра спадкодавця - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 (т. 1 а. с. 110).
 
Відповідно до накладної від 05 листопада 2020 року № 31 ОСОБА_2 здійснював оплату за пам`ятник ОСОБА_4 та його установку (т. 1 а. с. 230).
 
Також, відповідно до довідки Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області від 14 вересня 2021 року № 453 ОСОБА_2 дійсно проводив похорони ОСОБА_5 за власний рахунок (т. 1 а. с. 231).
 
Матеріали справи містять докази здійснення позивачами оплат в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 232-250).
 
Відповідно до довідки, виданої фельдшером Свердликівського ФАП 
від 19 листопада 2011 року № 218, ОСОБА_5 постійно потребувала сторонньої допомоги за станом здоров`я по причині захворювань рухового апарату, яку їй надавали племінники (позивачі у справі) з 2016 по 2021 роки 
(т. 2 а. с. 52).
 
З довідок, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, відомо, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримували пенсію за віком (т. 2 а. с. 59-67).
 
Світлинами, наявними у матеріалах справи підтверджується, що позивачі та померлі спільно проводили дозвілля (т. 1 а. с. 158-208).
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права 
і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
 
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
 
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
 
У статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
 
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
 
Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.
 
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).
 
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
 
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.
 
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 
1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
 
Обов'язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року 
№ 5-рп/99).
 
При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду 
від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц та від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц.
 
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.
 
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об'єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.
 
У частині четвертій статті 263 ЦПК України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
 
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
 
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання 
із ОСОБА_5 однією сім`єю з лютого 2014 року по день її смерті та зміну черговості одержання права на спадкування, апеляційний суд, забезпечивши повний та всебічний розгляд справи, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши всі докази у справі, у тому числі показання свідків, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачемфакту його постійного проживання разом із спадкодавцем.
 
Верховний Суд, не надаючи оцінку наявним у справі доказам, враховує, що обставини справи, встановлені судами на підставі цих доказів, свідчать лише про доведеність того факту, що позивачі, як родичі померлої спадкоємиці (племінники її покійного чоловіка), надавали постійну матеріальну та моральну підтримку подружжю за їх життя, а також здійснювали догляд за ними, які через похилий вік та хвороби потребували сторонньої допомоги, сподіваючись в майбутньому стати їхніми спадкоємцями за заповітом.
 
Водночас, зазначене не є підставою для задоволення заявленої позовної вимоги про встановлення факту проживання із спадкодавцем ОСОБА_5 понад п`ять років однією сім`єю за відсутності для цього усієї сукупності необхідних ознак. На недоведеності такої обставини обґрунтовано наголосив суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові та підстав для її скасування Верховний Суд не вбачає.
 
Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції надав правильну оцінку спірним правовідносинам та правильно застосував до них норми матеріального права.
 
З урахуванням викладеного, колегія суддів не приймає аргумент касаційної скарги про неврахування апеляційним судом інформації, яка міститься у наданій позивачами довідці Свердликівського сільського старости, оскільки вона не впливає на обґрунтованість загального висновку суду апеляційної інстанції про недоведеність обставини проживання позивачів зі спадкодавцем однією сім`єю із  виникненням між ними взаємних прав та обов`язків та веденні спільного побуту, що притаманне членам сім`ї.
 
Ураховуючи те, що позивач ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї позовної вимоги про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, відсутні також й підстави для задоволення іншої, пов`язаної із цією, вимоги про зміну черговості одержання права на спадкування.
 
Посилання касаційної скарги на застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 27 січня 2023 року у справі № 712/6646/21, від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 колегія суддів відхиляє, оскільки такі зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлення обставин справи та оцінкою ним доказів. Висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.
 
Отже, доводи касаційної скарги не спростовують зроблені у справі висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
З огляду на вказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
 
Щодо судових витрат
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Кропивницького апеляційного суду від 05 грудня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: | А. І. Грушицький                                                                           І. В. Литвиненко                                                                                       Є. В. Петров