П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/10932/25	

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                  В С Т А Н О В И Л А :

14 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 30.12.2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі №420/21236/21;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 30.12.2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі №420/21236/21;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 14.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №420/1344/23;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 14.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №420/1344/23.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що під час виплати грошового забезпечення, на виконання рішення судів, відповідачем в порушення статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” не виплачено на його користь компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що суми індексації грошового забезпечення, за невиплату яких позивач просить стягнути компенсацію, нараховані до виплати відповідачем не були, а тому відсутні підстави для здійснення такої компенсації. Отже, вимога позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів є передчасною та задоволенню не підлягає.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 26.06.2024 року по 13.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №420/1344/23, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 26.06.2024 року по 13.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині щодо визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 30.12.2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі № 420/21236/21 та зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 30.12.2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі № 420/21236/21 - залишено без розгляду.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати строк звернення, визначений ст.233 КЗпП України у редакції з 19.07.2022 року, за якою для звернення з таким позовом, як цей, до адміністративного суду передбачено тримісячний строк, відлік якого треба починати з 19.07.2022 року, тобто з дати набрання чинності Законом №2352- ІХ. День фактичної виплати грошового доходу не впливає на період за який буде здійснюватися виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 14.04.2015 року по 24.03.2020 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка з 01.01.2020 року була зарахована на грошове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу від 24.03.2020 року №69 позивача з 24.03.2020 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 .
Проте у період проходження військової служби позивачу не у повному обсязі виплачувалось грошове забезпечення.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2021 року у справі №420/8448/20 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.
30.04.2021 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2021 року у справі № 420/8448/20 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2016 року у сумі 4413,50 грн., що підтверджується повідомленням про надходження коштів (додаток №4 до позовної заяви).
Не погоджуючись із застосованим відповідачем базовим місяцем та як наслідок виплаченою сумою індексації грошового забезпечення позивач був вимушений повторно звертатись до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі № 420/21236/21 зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.
30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі № 420/21236/21 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у сумі 80153,25 грн., що підтверджується повідомленням про надходження коштів (додаток №4 до позовної заяви).
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23 зобов`язано відповідача здійснити нарахування і виплату позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі 2583,35 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року включно (у загальному розмірі - 64000,41 грн.) у відповідності до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум».
14 березня 2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23 відповідачем виплачено на користь позивача індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 2583,35 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року включно у загальній сумі 63040,40 грн., що підтверджується банківською випискою.
Вважаючи, що відповідачем в порушення статті 4 Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” не виплачено на користь позивача компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Залишаючи без розгляду частину позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено тримісячний строк звернення до суду з відповідним позовом, визначений статтею 233 КЗпП України у редакції Закону №2352-IX.
Щодо позовних вимог за період з 01.03.2018 року по 14.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року, виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №420/1344/23, суд зазначив, що саме з 26.06.2024 року   (наступний день після набрання законної сили рішенням суду) у Військової частини НОМЕР_1 виник обов`язок нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23, а не з 01.03.2018, як просить позивач.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, судова колегія частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Щодо позовних вимог в частині виплати на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 30.12.2022 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 30.12.2022 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 року у справі № 420/21236/21, які судом першої інстанції залишені без розгляду, колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19.10.2000 №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон №2050-ІІІ).
Статтею 2 Закону №2050-ІІІ визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Водночас використане в зазначеній статті формулювання, що компенсація обчислюється шляхом множення суми «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення (постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі №460/786/20, від 22.05.2025 у справі №160/19149/23 та ін.).
За приписами статті 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону №2050-ІІІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159), положення якого фактично відтворюють положення Закону №2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсації.
З аналізу зазначеного правового регулювання вбачається, що норми Закону №2050-ІІІ і Порядку №159 встановлюють обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання, у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі грошового забезпечення) громадянам, провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості, та не покладають на особу, якій не виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до роботодавця за її виплатою.
Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 02.04.2024 у справі №560/8194/20 вирішував питання щодо початку обчислення строку звернення до суду з позовом про зобов`язання нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку виплати пенсії відповідно до Закону №2050-ІІІ.
Так, Судова палата відступила від висновків, викладених Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.06.2021 у справі №240/186/20, від 17.11.2021 у справі №460/4188/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20, від 11.05.2023 у справі №460/786/20, відповідно до яких перебіг строку для звернення до суду з позовними вимогами про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати починається з моменту отримання листа-відповіді, яким відмовлено позивачу у виплаті такої компенсації, та сформувала висновки, зокрема, про те, що:
- з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду;
- отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку, відповідно, з указаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.
У контексті вирішення питання щодо початку обчислення строку звернення до суду Судова палата також зробила висновок щодо відсутності в особи, якій не виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку звернення до роботодавця з окремою заявою про таку виплату. Такого висновку Судова палата дійшла з огляду на те, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись у місяці, в якому проведено виплату заборгованості, відповідно, невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.
Судова палата у справі №560/8194/20 сформувала новий підхід щодо початку перебігу строку звернення до суду з вимогами про компенсацію втрати частини доходів, який полягає в тому, що цей строк починає обчислюватися з першого дня місяця, наступного за місяцем виплати заборгованості, а не з моменту отримання відмови у виплаті компенсації.
Як зазначено вище, умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.
Отже, саме з датою виплати позивачу належного грошового забезпечення пов`язано перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Аналогічний підхід застосований, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2025 року у справі № 560/10053/24, від 23 квітня 2025 року у справі № 260/131/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4246/24, від 26 червня 2025 року у справі № 120/2830/24.
Повертаючись до обставин цієї справи колегія суддів зазначає, що заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року виплачена позивачу 30 грудня 2022 року. 
Відтак, саме з цієї дати позивач був обізнаний про порушення свого права і саме із цією датою пов`язано перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Станом на 30 грудня 2022 року стаття 233 КЗпП України діяла у редакції Закону № 2352-IX і встановлювала тримісячний строк звернення до суду з таким спором.
Ураховуючи зазначене та беручи до уваги дату відміни карантину в Україні, який продовжував процесуальні строки звернення до суду, строк звернення до суду позивача з позовними вимогами розпочав свій відлік 01 липня 2023 року та закінчився 01 жовтня 2023 року. Водночас, із позовом до адміністративного суду ОСОБА_1 звернувся у квітні 2025 року, тобто з порушенням тримісячного строку.
Позивач помилково пов`язує перебіг строку звернення до суду з моментом виникнення правовідносин щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення у період з грудня 2015 року по лютий 2018 року, коли стаття 233 КЗпП України діяла у попередній редакції та не обмежувала строк звернення до суду.
Реалізація права на отримання компенсації втрати частини доходів шляхом звернення до суду можлива за умови невиконання підприємством, установою і організацією всіх форм власності та господарювання вимог Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому перебіг обчислення строку для звернення до суду з такими вимогами починається з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права.
У спірних правовідносинах позивач дізнався про порушення своїх прав 30 грудня 2022 року (дата виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення).
Позиція щодо застосування строків звернення до суду в аналогічному спорі викладена Верховним Судом в постанові по справі № 600/3471/24-а від 21 серпня 2025 року та є цілком релевантною до спірних правовідносин.
Зазначена позиція Верховного Суду у 2025 році є сталою, і підтримана зокрема в постановах від 17 квітня 2025 у справі № 560/10053/24, від 29 квітня 2025 року у справі № 420/4345/24, від 04 липня 2025 року у справі № 380/23695/24 тощо.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 14.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23, які суд  задовольнив за період з 26.06.2024 року по 14.03.2025 року, колегія суддів зазначає наступне.
Основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.09.2019 у справі №522/9778/16-а.
Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 20.02.2018 у справі №336/4675/17, від 21.06.2018 у справі №523/1124/17, від 03.07.2018 у справі №521/940/17, від 15.08.2018 у справі №653/3356/17, від 18.04.2019 у справі №161/4656/17, від 16.12.2020 у справі №521/21718/16-а, від 29.04.2021 у справі №240/6583/20, зазначав, що зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1 – 3 Закону №2050-ІІІ, окремих положень Порядку №159 дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Предметом спору в даному випадку є визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 14.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої лише 14.03.2025 року.
Враховуючи, що з позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся у тримісячний строк, визначений ст.233 КЗпП України, то він має право на виплату компенсації втрати частини доходу за весь період, за який йому не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, а саме з 01.03.2018 року по 13.03.2025 року (по день), що передує дню виплати.
Колегія суддів зазначає про помилковість висновку суду першої інстанції стосовно того, що право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення, оскільки це суперечить правовій природі компенсації втрати частини доходів, визначеної чинним законодавством.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для виплати позивачу компенсації втрати доходів на виконання рішення суду по справі № 420/1344/23, однак за інший період, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині періоду нарахування спірної компенсації. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишається без змін.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 квітня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року - змінити, виклавши абзац третій та абзац четвертий його резолютивної частини у наступній редакції: 
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 13.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №420/1344/23, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 13.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 24.03.2020 року виплаченої 14.03.2025 року на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі № 420/1344/23, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року.
В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія
          
          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко