ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 752/12873/22
провадження № 61-10669св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Сенс Банк»,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за  касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року в складі Машкевич К. В. та постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року в складі колегії суддів: Оніщук М. І., Шебуєва В. А., Кафідова О. В.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», після перейменування - Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі - АТ «Сенс Банк»), у якому просив розірвати договір № 631697493 від 22 червня 2021 року, який укладений між АТ «Альфа-Банк» та  ОСОБА_1 .
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 22 червня 2021 року між ним та АТ «Сенс Банк» укладений договір № 631697493.
01 серпня 2018 року він звернувся до відповідача з заявою, у якій просив  розірвати цей договір та закрити розрахунковий рахунок НОМЕР_1 .
27 серпня 2018 року він отримав відповідь АТ «Сенс Банк», у якій банк протиправно відмовив у розірванні договору.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року, у позові відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з  того, що чинне законодавство та акцепт не передбачає наявності в  позичальника можливості в односторонньому порядку розірвати договір, за  яким існують кредитні зобов`язання та заборгованість, яка позивачем не  спростована та підтверджується випискою по рахунку. 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Підставами касаційного оскарження зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а  саме: застосування норм права без урахування висновків, викладених у  постановах Верховного Суду від 23 липня 2020 року в справі № 519/875/14-ц, від 09 грудня 2020 року в справі № 199/3846/19, від 22 грудня 2021 року в справі № 639/7165/20, від 01 лютого 2023 року в справі № 199/7014/20; підстави, передбачені частиною третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували вимоги пункту 20.5  Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та  кореспондентських рахунків банку-резидентів і нерезидентів № 492, згідно  з  яким право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в  односторонньому порядку безумовне.
Не звернули уваги на те, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження кредитної заборгованості.
Суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив клопотання про призначення у справі судової експертизи.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.
24 грудня 2024 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
Позиція Верховного Суду
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини, встановлені судами
22 червня 2021 року між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 через мобільний додаток шляхом прийняття АТ «Сенс Банк» пропозиції ОСОБА_1 на  укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, було укладено кредитну лінію, продукту «RED» про надання кредиту № 6316977493 та випущено міжнародну платіжну картку MasterCard DEBIT WORLD.
Відповідно до пункту 12 договору сума кредитної лінії складає 159 000,00 грн (максимальна сума 200 000,00 грн), процентна ставка - 35,99% річних строком дії 5 років. Також було надано позичальнику паспорт споживчого кредиту.
Згідно з пунктом 5.7. акцепту клієнт має право відмовитись від угоди протягом чотирнадцяти календарних днів з дня її укладення, про що клієнт має повідомити банк у письмовій формі. При цьому, протягом семи календарних днів з дати подання вищезазначеного повідомлення Клієнт зобов`язується повернути банку грошові кошти, одержані згідно з угодою та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставко, встановленою угодою. Також угода може бути достроково припинена за умови дострокового повного погашення клієнтом кредитної заборгованості за угодою з урахуванням особливостей визначених договором.
На підтвердження проведення ОСОБА_1 операцій по кредитній картці відповідач надав суду розрахунок заборгованості та виписку по рахунку НОМЕР_1 .
Відповідно до виписки по рахунку, яка є первинним документом, та розрахунку заборгованості загальна заборгованість ОСОБА_1 станом на 08 листопада 2022 року становить 217 400,85 грн.
ОСОБА_1 користувався кредитною карткою, робив покупки та сплачував частково заборгованість (графа 4 розрахунку).
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а  позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До  відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1  глави 71 ЦК України щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на  розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із  сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Істотним є таке порушення, що тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, належить встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи  є  істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і  на  які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За встановленими в справі обставинами 22 червня 2021 року між сторонами був укладений договір, за умовами якого позивач отримав кредит у вигляді встановленої відновлювальної кредитної лінії.
Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 має кредитну заборгованість.
Умовами договору випадки його розірвання не передбачені.Обставин, що дають підстави для розірвання договору відповідно до частини другої статті 651 ЦК України в справі не встановлено і позивач на такі обставини не посилався.
Водночас, оскільки між сторонами виникли кредитні правовідносини, а права та  обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71  ЦК України), посилання позивача на те, що право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку безумовне, безпідставні.
З огляду на викладене суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, правильно відмовив у позові у зв`язку із його необґрунтованістю. 
Висновки судів не суперечать висновкам, викладеним Верховним Судом у зазначених у касаційній скарзі постановах.
Посилання  ОСОБА_1 в касаційній скарзі на безпідставне неврахування судом апеляційної інстанції його клопотання про призначення у справі судової-економічної експертизи не заслуговують на увагу. Незгода позивача із розміром кредитної заборгованості (її наявність) не є предметом розгляду цієї справи. Позивач не зазначив, як саме незадоволення цього клопотання унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Крім того не довів неможливість заявити таке клопотання до суду першої інстанції.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і  встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 
Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат. 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 21 квітня 2023 року та  постанову Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 рокузалишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її  прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко