ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 638/15470/16-ц
провадження № 61-4987св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,  
треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Яковлєва Катерина Борисівна,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року в складі судді Штих Т. В. та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2024 року в складі колегії суддів: Бутенко С. Б., Карпушина Г. Л., Кузнєцової О. Ю.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 від 28 березня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К. Б.
На  обґрунтування позову зазначав, що 11 червня 2014 ОСОБА_5 , яка є його рідною сестрою, склала заповіт, відповідно до якого заповіла належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та        ОСОБА_4 в рівних частках кожному.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла.
Після її смерті він звернувся до десятої Державної нотаріальної контори для прийняття спадщини і дізнався, що 28 березня 2016 року ОСОБА_5 склала заповіт, відповідно до якого 61/100 частину вищевказаного будинку заповіла ОСОБА_2 .
Вказував, що на момент складення вказаного заповіту ОСОБА_5 сильно хворіла і не могла самостійно скласти та підписати ще один заповіт.
Крім того, у ОСОБА_5 взагалі не було бажання змінювати складений заповіт, так як вона бажала віддячити йому за догляд за нею. ОСОБА_4 до самої смерті спілкувалася з ОСОБА_5 і вона вказувала, що ніяких інших заповітів, крім заповіту від 11 червня 2014 року, не існує.
Вважає, що заповіт від 28 березня 2016 року не міг бути складений та підписаний ОСОБА_5 , а тому підписаний іншою особою.
Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції
Рішенням Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності позовних вимог. Позивач не надав доказів і під час розгляду справи не встановлено відсутність вільного волевиявлення заповідача, а також того, що ОСОБА_5 мала стійкий розлад здоров`я, через який не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними під час посвідчення оспорюваного заповіту.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 через представника ОСОБА_6 звернуласядо Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2024 року й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
На обґрунтування касаційної скарги зазначав про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 362/3878/16-ц, від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19, від 21 грудня 2021 року в справі № 148/2112/19, від 17 травня 2022 року в справі № 242/99/19, від 09 червня 2022 року в справі № 369/1913/17, від 28 грудня 2022 року в справі № 127/33311/18, від 08 лютого 2023 року в справі № 359/12165/14-ц, від 13 березня 2023 року в справі № 398/1796/20, від 14 грудня 2023 року в справі № 520/9340/17, від 19 лютого 2024 року в справі № 567/3/22 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також оскаржив судові рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Суди не надали належну оцінку тій обставині, що на момент складання оспорюваного заповіту ОСОБА_5 була тяжко хворою, мала порушення мови.
Суди неправильно застосували положення статті 1247 ЦК України та пункту 9 глави 9 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України».
Відмовляючи у задоволенні клопотань його представника про витребування доказів з метою проведення експертизи суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, що унеможливило реалізацію ним своїх прав щодо збирання доказів.
Висновки апеляційного суду про недоведеність відсутності волевиявлення ОСОБА_5 на складання оспорюваного заповіту є передчасним, оскільки саме порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до неможливості отримання доказів, які б свідчили про відсутність вільного волевиявлення ОСОБА_5 під час складання заповіту.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року було задоволено його клопотання та призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
10 жовтня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання експерта від 03 жовтня 2023 року про необхідність надати документи з достовірними вільними зразками підпису та почерку ОСОБА_5 з уточненням, в яких саме документах знаходяться такі вільні зразки підпису та почерку.
З метою вирішення клопотання експерта суду необхідно було поновити провадження у справі, однак суд цього не зробив, тому у зв'язку з бездіяльністю суду експертиза не була проведена.
Після поновлення провадження у справі він заявляв клопотання про необхідність проведення експертизи на основі наявних в матеріалах справи документів, однак суд необґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Харкова.
29 травня 2024 року справа № 638/15470/16-ц надійшла до Верховного Суду.
ОСОБА_2 направив відзив на касаційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що   ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 
11 червня 2014 року спадкодавець склала заповіт, відповідно до якого заповіла житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в рівних частках (по 1/3 частці кожному) ОСОБА_1 ,   ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , а 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_7 
28 березня 2016 року приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Яковлєва К. Б. посвідчила новий заповіт ОСОБА_5 , відповідно до якого вона заповіла ОСОБА_8 належну їй на праві власності 61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , та автомобіль марки HYUNDAI, моделі ІХ 35, рік випуску 2011, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, об`єм двигуна 1998, тип ТЗ легковий універсал-В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а ОСОБА_9 - належну їй на праві власності 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно з частиною першою статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що оспорюваний заповіт від 28 березня 2016 року складений не ОСОБА_5 , а іншою особою.
Судом першої інстанції у справі неодноразово призначались судові почеркознавчі експертизи, які не були проведені у зв'язку з невиконанням клопотань експертів про надання додаткових документів з вільними зразками підпису і почерку ОСОБА_5 , незазначенням, в яких саме документах знаходяться достовірні зразки підпису ОСОБА_5 , та невиконанням вимоги щодо оформлення зразків підпису ОСОБА_5 відповідно до пункту 1.4. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 04 вересня 2023 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про призначення експертизи.
Призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Полтавського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України.
На вирішення експертизи поставлено питання: чи виконано підпис у заповіті від 28 березня 2016 року, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яковлєвою К. Б., особисто ОСОБА_5 чи іншою особою?
Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
10 жовтня 2023 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло клопотання експерта від 03 жовтня 2023 року про надання документів з достовірними вільними зразками підпису та почерку ОСОБА_5 - не менше, ніж у 15-ти різнохарактерних документах різних років. Також експерт просив уточнити, в яких саме документах справи знаходяться достовірні вільні зразки підпису та почерку ОСОБА_5 . Зазначено, що віднесення підписів до достовірних зразків певної особи виходить за межі повноважень експерта.
Вказано також, що у випадку невиконання клопотання протягом 45 календарних днів з дня направлення, матеріали будуть повернуті без виконання.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України експерт має право: 1) ознайомлюватися з матеріалами справи; 2) заявляти клопотання про надання йому додаткових матеріалів і зразків, якщо експертиза призначена судом.
Відповідно до частини першої статті 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.
Разом з тим, Полтавський апеляційний суд провадження у справі не поновив, клопотання експерта не розглянув.
08 грудня 2023 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшло повідомлення експерта від 04 грудня 2023 року про неможливість проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою від 04 вересня 2023 року у зв`язку з ненадходженням відповіді на клопотання експерта та ненаданням об`єктів дослідження та зразків.
Лише ухвалою від 20 грудня 2023 року Полтавський апеляційний суд поновив провадження у справі для вирішення клопотань експерта та призначив справу до розгляду на 07 лютого 2024 року.
Позивач від свого клопотання про проведення експертизи не відмовлявся та 25 грудня 2023 року його представник звернувся до Полтавського апеляційного суду з повторним клопотанням, в якому просив провести судову почеркознавчу експертизу у справі, однак це клопотання у встановленому ЦПК України порядку не було вирішене.
Таким чином, апеляційний суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, самоусунувся від вирішення клопотання експерта від 03 жовтня 2023 року, внаслідок чого допустив неповноту у з`ясуванні обставин справи.
В силу наданих процесуальним законом повноважень, суд касаційної інстанції позбавлений права встановлювати, або вважати доведеними обставини, що не були встановлені судами попередніх інстанцій, надавати оцінку доказам, що не були предметом їх перевірки, чи робити їх переоцінку.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції позбавлений можливості ухвалити власне рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини третьої, частини четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.
Таким чином, оскаржувана постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Під час нового розгляду апеляційному суду належить врахувати викладене, розглянути в установлені законом розумні строки з додержанням вимог матеріального і процесуального права справу, дослідити та належним чином оцінити подані сторонами докази, дати правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 04 березня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:   Судді:	М. Є. Червинська   А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   В. М. Коротун   М. Ю. Тітов