П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

30 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/17172/25	

                                                                                                                              Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
                                                                                                                              Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
                    головуючого  –  Лук`янчук О.В.
                    суддів              –  Бітова А. І.
                                                    –  Ступакової І. Г. 
                    
розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                              В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови їй - ОСОБА_1 , в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня № 10” Одеської міської ради на посадах завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку цілодобового спостереження за хворими з політравмою та опіками відділення анестезіології та інтенсивної терапії та завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу з 01.03.2021 по 28.02.2025 роки;
- зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати їй - ОСОБА_1 , до страхового стажу в подвійному розмірі період моєї роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради: - з дати перерахунку пенсії з 01.04.2023 року – період роботи на посадах завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку цілодобового спостереження за хворими з політравмою та опіками відділення анестезіології та інтенсивної терапії та завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу з 01.03.2021 по 28.02.2023 роки; - з дати перерахунку пенсії з 01.04.2025 року – період роботи на посаді завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу з 01.03.2023 по 28.02.2025 роки.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що з 07.10.2016 року їй призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV та вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ. Зазначила, що по теперішній час вона працює на посаді завідувача блоком - лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу Комунального некомерційного підприємства “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради.
Зазначає, що їй стало відомо, що відповідач протиправно не зарахував до страхового в подвійному розмірі стажу періоду роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 згідно ст.60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”.
Позивачка вважає, що за правилами с.60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” та в силу приписів п.16 Розділу XV “Прикінцеві положення” Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” період роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, – задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі: - з дати перерахунку пенсії з 01.04.2023 року – період роботи на посадах завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку цілодобового спостереження за хворими з політравмою та опіками відділення анестезіології та інтенсивної терапії та завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу з 01.03.2021 по 28.02.2023 роки; - з дати перерахунку пенсії з 01.04.2025 року – період роботи на посаді завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку інтенсивної терапії опікового профілю відділення анестезіології та інтенсивної терапії модульного типу з 01.03.2023 по 28.02.2025 роки.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та  прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 в подвійному розмірі у відповідності до вимог статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” підстави відсутні.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що що позивачка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Сторонами не заперечується, що 07.10.2016 року позивачці призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, обчислену за нормами Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” як працюючій особі при страховому стажі 43 роки 3 місяці (враховано по 30.09.2016 року), з них зараховано у подвійному розмірі періоди роботи позивача: з 01.04.1993 по 19.09.1999, 14.02.2001 по 15.09.2003, 29.09.2003 по 31.12.2003.
Не погоджуючись із розміром обчисленого страхового стажу, у зв`язку з незарахуванням у подвійному розмірі усіх періодів роботи, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ПФУ.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 по справі №420/7634/23, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.10.2023 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоді роботи в Татарбунарській центральній районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога з 18.01.1993 по 31.03.1993 та на посаді завідувача відділенням анестезіології з 20.09.1999 по 13.02.2001, в Міській лікарні №12 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога реанімації опікового відділення з 14.02.2001 по 15.09.2003, в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії загального профілю (опікове відділення) з 16.09.2003 по 10.10.2011, на посаді завідувача відділенням, лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з ліжками інтенсивної терапії з 11.10.2011 по 27.12.2019, на посаді старшого лікаря анестезіологічного відділення з ліжками інтенсивної терапії з 28.12.2019 по 28.02.2021.
Зобов`язано ГУ ПФУ зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі:
- з дати призначення пенсії з 07.10.2016 - період роботи в Татарбунарській центральній районній лікарні на посаді лікаря анестезіолога реаніматолога з 18.01.1993 по 31.03.1993 та на посаді завідувача відділенням анестезіології з 20.09.1999 по 13.02.2001; в Міській лікарні №12 на посаді лікаря анестезіолога- реаніматолога реанімації опікового відділення з 14.02.2001 по 15.09.2003; в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради на посаді лікаря-анестезіолога відділення інтенсивної терапії загального профілю (опікове відділення) з 16.09.2003 по 10.10.2011, на посаді завідувача відділенням, лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з ліжками інтенсивної терапії з 11.10.2011 по 30.09.2016;
- з дати перерахунку пенсії з 01.10.2018 - періоди роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради на посадах лікаря-анестезіолога анестезіологічного відділення з ліжками інтенсивної терапії та завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку цілодобового спостереження за хворими з політравмою та опіками відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.10.2016 по 30.09.2018;
- з дати перерахунку пенсії з 01.04.2021 - період роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради на посаді завідувача блоком, лікаря-анестезіолога блоку цілодобового спостереження за хворими з політравмою та опіками відділення анестезіології та інтенсивної терапії з 01.10.2019 по 27.12.2019, на посаді старшого лікаря анестезіологічного відділення з ліжками інтенсивної терапії з 28.12.2019 по 28.02.2021.
30.04.2025 року позивачка звернулася до ГУ ПФУ із заявою, у якій просила перевірити правильність розрахунку її пенсії, а також стажу та заробітку як працюючої особи та зарахувати до її страхового стажу в подвійному розмірі період роботи на посаді лікаря анестезіолога з 01.01.2021 по 28.02.2025 роки.
За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ листом від 20.05.2025 №14466-12881/М-02/8-1500/25 повідомило, що рішенням від 12.10.2023 рішення суду від 11.05.2023 по справі №420/7634/23 виконано з 07.10.2016 року. За перевіркою матеріалів електронної пенсійної справи встановлено, що розрахунок стажу по виконанню рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 по справі №420/7634/23 потребує уточнення, а саме, в періодах роботи 11.10.2011 по 30.09.2018, з 01.10.2019 по 28.02.2021 безпідставно встановлено особливість “Список №1”. Також до страхового стажу в подвійному розмірі не враховано період роботи з 01.01.2004 по 10.10.2011. На зазначених підставах, направлено лист від 14.05.2025 №19343/03-16 до відділу перерахунків пенсій №1 щодо необхідності приведення електронної пенсійної справи у відповідність.
Також у листі зазначено, що для зарахування до страхового стажу періоду роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 в подвійному розмірі у відповідності до вимог статті 60 Закону України “Про пенсійне забезпечення” підстави відсутні. 
Позивачка, вважаючи протиправним відмову ГУ ПФУ в зарахуванні до страхового стажу в подвійному розмірі періоду роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня № 10” Одеської міської ради, звернулась до суду з цим позовом.  
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що на позивачку поширюється ст.60 Закону №1788-ХІІ щодо подвійного зарахування до страхового стажу періоду роботи в Комунальному некомерційному підприємстві “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради з 01.03.2021 по 28.02.2025, а отже прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються  Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ  та  Законом  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №  1058-IV.
Відповідно до  ст.1 Закону №1058  страховий стаж - період (строк). протягам якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за згідно загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно з законодавством що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно з цим Законом за який сплачено страхові внески.
Згідно частини першої  статті 24 Закону №  1058, страховий стаж  - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною другою  статті 24 Закону № 1058  передбачено,  що  страховий  стаж  обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього  Закону  за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в  порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим  Законом.
Згідно частини четвертої  статті 24 Закону №1058  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в  порядку і на умовах, передбачених законодавством,  що  діяло раніше, крім випадків, передбачених цим  Законом.
До набрання чинності  Законом №  1058  умови обчислення стажу  роботи,  в  тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав  Закон № 1788.
Так, відповідно до  статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII  робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Спір між сторонами стосується саме включення до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01.03.2021 по 28.02.2025 у подвійному розмірі на підставі ст.60 Закону №1788-XII. 
ГУ ПФУ у листі-відмові та у відзиві на позов фактично обмежилося лише вказівкою на виконання покладених на нього судових рішень. Колегія суддів вважає, що така аргументація не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду, оскільки вона є формальною та не враховує наявні докази.
Суд звертає увагу на те, що для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі необхідно враховувати специфіку місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав.
Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 08.10.1997 проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.
Згідно з роз`ясненнями, наданими Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 № 10.02.11/450 та від 21.06.2002 № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено  статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Також відповідно до спеціального листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до  ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анастезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 "Про поліпшення анестезіолого реанімаційної служби в державі") та відділення реанімації і інтенсивної терапії.
Верховний Суд у постанові від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, посилаючись на роз`яснення Міністерства охорони здоров`я та Міністерства праці і соціальної політики України, підтвердив, що робота у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії має зараховуватися до стажу роботи в подвійному розмірі. У силу ч.5 ст.242 КАС України колегія суддів при вирішенні спору зобов`язана враховувати висновки Верховного Суду. Тому діяльність у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії підлягає обов`язковому подвійному зарахуванню.
Частина перша ст.62 Закону №1788-ХІІ встановлює, що головним документом для підтвердження трудового стажу є трудова книжка. Порядок підтвердження стажу при її відсутності або неточних записах визначений Кабінетом Міністрів України. Зокрема, п.1 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 (редакція від 29.01.2022), передбачає, що основним підтвердженням стажу роботи до запровадження персоніфікованого обліку є трудова книжка. А п.3 цього ж Порядку дозволяє встановлювати стаж і на підставі інших документів – довідок, наказів, архівних матеріалів, відомостей про заробітну плату тощо.
У трудовій книжці серії НОМЕР_2 містяться записи: №2 – про роботу з 01.03.2021 по 31.12.2021 у КНП “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради на посаді завідувача блоком, лікаря-анестезіолога; №3 – про перейменування підрозділу з 01.01.2022 року. Подальші записи підтверджують безперервність трудових відносин позивачки на аналогічній посаді у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії.
Колегія суддів відзначає, що записи у трудовій книжці виконані коректно, містять усі необхідні реквізити та не мають виправлень. Відповідач не висунув зауважень щодо достовірності чи правильності цих записів.
Отже, доводи апелянта щодо виконання рішень суду не спростовують відомостей у трудовій книжці і не можуть позбавляти позивачку права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням її трудового (страхового) стажу. Така позиція ГУ ПФУ є невмотивованою, прийнятою без аналізу усіх істотних обставин, і порушує баланс між інтересами особи та завданнями державного органу.
Колегія суддів вважає, що до позивачки застосовується дія ст.60 Закону №1788-ХІІ щодо подвоєного зарахування її роботи у КНП “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради за період з 01.03.2021 по 28.02.2025.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що відмова ГУ ПФУ у зарахуванні у подвійному розмірі періоду роботи ОСОБА_1 з 01.03.2021 по 28.02.2025 у КНП “Міська клінічна лікарня №10” Одеської міської ради є протиправною.
Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України 
                                                                 Повний текст постанови складено та підписано 30 вересня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова