П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/16387/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало Павло Ігорович 
Суддя-доповідач -  Смілянець Е. С.   
18 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в грудні 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області  та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідачів), в якому просила:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 124150004616 від 21.11.2024 щодо відмови у призначенні позивачці пенсії за віком;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області врахувати усі періоди роботи позивачки згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.08.1982 та періоди роботи з 01.02.2022 по 31.10.2024, а також свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , та призначити позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 06.02.2025 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 124150004661 від 21.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням висновків суду, наведених у цьому судовому рішенні, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В решті позовних вимог відмовив.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що Головне управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області не приймало участі в розгляді наданих документів та заяви про призначення пенсії від 15.11.2024 ОСОБА_1 , що призвело до неправильного вирішення спору в частині розподілу судових витрат.
Вважає, що за записами трудової книжки від 05.08.1982 серії НОМЕР_1 до страхового стажу неможливо зарахувати період роботи в “Колективному підприємстві “КРЕМІНСЬКИЙ АГРОШЛЯХБУД” з 01.02.2022 по 31.10.2024, у зв`язку з відсутністю відомостей з нарахування заробітної плати та сплати підприємством страхових внесків у Реєстрі застрахованих осіб.
Доводить до відома суду апеляційної інстанції, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце знаходження юридичної особи “Колективне підприємство “КРЕМІНСЬКИЙ АГРОШЛЯХБУД” (Ідентифікаційний код юридичної особи 03579696) - Україна, 92900, Луганська обл., Кремінський р-н, місто Кремінна, ПЛОЩА ПІОНЕРСЬКА, будинок 2, тобто на тимчасово окупованій території України. Тобто у спірний період вказане підприємство не функціонувало на території України, не здійснювало свою господарську діяльність у правовому полі нашої держави та не сплачувало до бюджету України податки та страхові внески.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до страхового стажу позивачки не зарахований період роботи з 01.02.2022 по 31.10.2024, оскільки цей період відсутній в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Також позивачкою не подано заяву про неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з положеннями ч. 3  ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства  України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.11.2024 позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.
За принципом екстериторіальності заяву розглянуто відповідачем 2 з прийняттям рішення № 124150004661 від 21.11.2024 про відмову у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу та у зв`язку з відсутністю документу щодо неодержання заявницею пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації. При цьому до трудового стажу позивачки не зараховано період роботи з 01.02.2022 по 31.10.2024, оскільки цей період відсутній в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Зазначене рішення є предметом оскарження за цим позовом. Похідною вимогою є вимога про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу позивачки усі періоди роботи позивачки згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.08.1982 та періоди роботи з 01.02.2022 по 31.10.2024, а також свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , та призначити позивачці пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, з 01.01.2004 набрав чинності Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі – Закон № 1058-IV), який, згідно з преамбулою, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Страхувальники роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
За приписами ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 106 Закону № 1058-IV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.
За змістом наведених нормативних приписів обов`язки зі сплати страхових внесків, а також звітування про найманих працівників (застрахованих осіб) та відповідальність за неналежне їх виконання покладена на страхувальника.
Разом з тим, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV).
Слід також зазначити, що відповідно до ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Водночас заповнення трудової книжки працівника здійснюється роботодавцем, а не працівником, і саме підприємство-роботодавець є відповідальним за організацію обліку трудових книжок працівників, в тому числі правильність внесення записів до них.
Порядок заповнення трудових книжок визначається розділом 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Так, пунктом 2.4 цієї Інструкції передбачено, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення – у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 № 13-1 (далі – Порядок № 22-1).
Зокрема, пунктом 1.1 Порядку № 22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії працюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником до органу, що призначає пенсію, через уповноважену посадову особу підприємства, установи, організації (далі – посадова особа) за місцезнаходженням такого підприємства, установи або організації. За бажанням особи така заява може бути подана особисто за місцем проживання (реєстрації) або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника.
За приписами пункту 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637; для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера у період до 01 січня 2016 року ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.
Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Як встановлено судом першої інстанції, 15.11.2024 позивачка ОСОБА_1 звернулась до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком.
Серед інших документів до своєї заяви позивачка додала трудову книжку серії НОМЕР_1 – з метою підтвердження страхового стажу.
За результатами розгляду заяви позивачки відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. Підставою для такого рішення став висновок про відсутність достатнього страхового стажу, а саме 31 року.
Як зазначає відповідач, підтверджений стаж роботи позивачки становить 30 років 00 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. При цьому до страхового стажу позивачки не зарахований період роботи з 01.02.2022 по 31.10.2024, оскільки цей період відсутній в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Разом з тим, зі змісту наданої суду копії трудової книжки позивачки слідує наступне:
- відповідно до запису № 25 – з 14.10.2011 позивачка прийнята в колективне підприємство "Кремінський Агрошляхбуд".
Інші відомості, про звільнення позивачки з вказаної роботи чи прийняття на іншу роботу, після запису № 25 у суду відсутні. Разом з тим з матеріалів справи можна зробити висновок, що у спірний період з 01.02.2022 по 31.10.2024 позивачка працювала саме на колективному підприємстві "Кремінський Агрошляхбуд".
При цьому, сторонами не надано суду відомостей щодо місцезнаходження колективного підприємства "Кремінський Агрошляхбуд" (на підконтрольній території України чи тимчасово окупованій).
Зазначене, також спростовує доводи апеляційної скарги щодо місзнаходження юридичної особи “Колективне підприємство “КРЕМІНСЬКИЙ АГРОШЛЯХБУД” у спірний період, саме на тимчасово окупованій території України.
Крім, з матеріалів справи неможливо встановити, чи у спірний період вказане підприємство функціонувало на території України та здійснювало свою господарську діяльність у правовому полі нашої держави, а також чи сплачувало до бюджету України податки та страхові внески.
Усі ці істотні питання відповідачами під час розгляду заяви позивачки не проаналізовані та позиція пенсійного органу щодо цього в оскаржуваному рішенні не відображена.
Крім того, не було проведено відповідачем і належного аналізу трудової книжки позивачки, що є основним документом для підтвердження трудового стажу, не здійснено перевірки достовірності записів у ній, не витребувано додаткові підтверджуючі документи щодо працевлаштування та сплати єдиного соціального внеску за період з 01.02.2022 по 31.10.2024. Не з`ясовано також дані про те, чи працювала позивачка у цей період за основним місцем роботи або за сумісництвом, та чи відбувалася реєстрація трудових відносин у відповідних державних органах.
Поряд з цим, сама позивачка не позбавлена можливості надати додаткові документи на підтвердження її трудової діяльності в цей період, наприклад, про виплату їй заробітної плати, нарахування та сплату за неї страхових внесків тощо.
З огляду на встановлені обставини та наявні у справі докази суд першої інстанції доходить обґрунтованого висновку, що пенсійний орган поверхнево розглянув заяву позивачки та з формальних причин відмовив у призначенні пенсії. Зокрема, відповідач не здійснив належного аналізу наданих позивачкою документів, не витребував відсутні, але необхідні для ухвалення обґрунтованого рішення відомості, не перевірив достовірність записів у трудовій книжці, а також не вжив заходів для з`ясування фактичного місця роботи позивачки та сплати за неї страхових внесків у період з 01.02.2022 по 31.10.2024.
Крім того, рішення прийнято без належного дослідження всіх обставин справи, що суперечить принципам обґрунтованості та законності адміністративного акта, тому рішення № 124150004616 від 21.11.2024 визнається судом неправомірним і таким, що підлягає скасуванню.
Доводи апеляційної скарги, що Головне управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області не приймало участі в розгляді наданих документів та заяви про призначення пенсії від 15.11.2024 ОСОБА_1 , що призвело до неправильного вирішення спору в частині розподілу судових витрат, колегія суддів вважає помилковими, оскільки позов був поданий до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідачів), апелянт подавав відзив в якому вважав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком, тобто приймав відповідну участь по справі та заперечував заявлені позовні вимоги. Отже, суд першої інстанції при вирішенні питання про розподіл судових витрат  врахував поведінку сторони під час розгляду справи.
Крім того, подача апеляційної скарги за відсутності зобов`язальної частини рішення суду першої інстанції щодо апелянта додатково свідчить про участь сторони під час розгляду справи.
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.