П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/244/25	

Перша інстанція: суддя Дерев`янко Л.Л.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду
у складі: головуючої судді -  Шевчук О.А.,
суддів – Бойка А.В., Єщенка О. В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі – відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі – ГУ ПФУ в Житомирській області), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Житомирській області про відмову у призначенні пенсії від 17.12.2024 №143250021668;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу та до спеціального (пільгового) стажу періоди роботи згідно з записів із трудової книжки серії НОМЕР_1 та довідки від 08.11.2024 № 27/6.2-22-06, що видана КНП ММР «МДЛ №2», довідки від 03.12.2024 №429, яка видана КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» МОР і довідки 03.12.2024 № 425, яка видана КНП « Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічнй медичний центр» МОР та призначити, нарахувати і виплатити дострокову пенсію за віком, починаючи з 04.03.2024 року на підставі заяви від 04.12.2024.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка пояснює, що по досягненню пенсійного віку звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, на підставі  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV  (далі - Закон №1058- IV), до якої надала пакет необхідних документів.
За результатами розгляду вказаної заяви ГУ ПФУ в Житомирській області, визначене за принципом екстериторіальності, прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 посилаючись на відсутність необхідного пільгового стажу.
Позивачка вважає таке рішення протиправним та зазначає, що оскаржуване рішення порушує її право на соціальний захист, визначене  статтею 46 Конституції України, зокрема, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року  позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Житомирській області №143250021668 від 17.12.2024.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу періоди роботи згідно записів із трудової книжки серії НОМЕР_1 з 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997 та до спеціального (пільгового) стажу періоди роботи з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.2000 по 08.02.2018 згідно з довідкою № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024, що видана КНП ММР «МДЛ №2». 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.12.2024 про призначення пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ГУ ПФУ в Житомирській області надало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування спірних періодів до страхового стажу позивачки та наголошує на тому, що стосовно певних періодів трудової діяльності за трудовою книжкою не прослідковується заміна прізвища позивачки. Також, апелянт зазначає, що до пільгового стажу не можуть бути зараховані ті періоди трудової діяльності, стосовно яких довідки роботодавців не містять інформації про характер виконаної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків та атестації робочих місць.
На переконання апелянта, дії територіального органу Пенсійного фонду в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства, а тому підстави для визнання їх протиправними та скасування рішення відсутні. 
Позивач та ГУ ПФУ в Миколаївській області своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 12 КАС України дана справа відноситься до категорії незначної складності.
Пункт 2 частини 1 статті 263 КАС України визначає, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Заява позивачки про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Житомирській області.
17.12.2024, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення №143250021668 «Про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 » у зв`язку з відсутністю пільгового стажу (а.с.36).
В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані періоди трудової діяльності з 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 15.07.1986, оскільки не прослідковується зміна прізвища ОСОБА_2 (запис про зміну прізвища не коректний, а саме відсутній номер і дата видачі документу, згідно якого внесені зміни). Свідоцтво про шлюб або Витяг з ДРАЦС відсутні. Також не зараховані періоди трудової діяльності, згідно довідок від 08.11.2024 № 27/6.2-22-06, від 06.12.2024 № Г-178/03-01, оскільки не прослідковується зміна прізвища ОСОБА_2 .
Також у спірному рішенні відповідач зазначив, що за доданими документами до пільгового стажу не зараховані: періоди трудової діяльності, згідно довідок від 03.12.2024 № 429, від 08.11.2024 № 27/6.2 22-06, оскільки не відповідають Додатку № 5 Порядок № 637, а саме не зазначений характер виконаної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків та відсутні атестації робочих місць, перелік посад.
За таких умов, ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах.
Згідно копії трудової книжки серія НОМЕР_3 на титульному аркуші в графі «Прізвище» містяться запис: ОСОБА_3 (закреслено), ОСОБА_4 (в дужках), ОСОБА_3 . На розвороті титульного аркушу зазначено: «Фамилия изменена на ОСОБА_4 на основании свидетельства о браке». Цей напис завірено підписом і печаткою. Також є запис наступного змісту: «Фамилия изменена на Гонтарюк на основании свидетельства о перемене фамилии ІІ ФП № 250370 от 19.12.96». Запис завірено підписом і печаткою. Свідоцтво про зміну прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_3 » є в матеріалах пенсійної справи. Згідно Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 28.04.1989 складено актовий запис №177 про шлюб, прізвище дружини до реєстрації шлюбу – ОСОБА_3 , після реєстрації шлюбу ОСОБА_4 .
Також копія трудової книжки ОСОБА_1  містить відомості про роботу: 
-з 07.07.1986 по 24.10.1987 на посаді санітарки загально-лікарняного персоналу (стерилізаційна)   в «Облтуббольница пос. Надбугский»;
- з 21.12.1987 по 18.01.1988 на посаді санітарки з супроводу хворих відділення №4 в «Облтуббольница пос. Надбугский», 
-з 18.01.1988 по 31.01.1989 на посаді санітарки в «Облтуббольница пос. Надбугский»; 
-з 21.09.1994 по 08.02.2018 на посаді санітарки палатної відділення № 5 (з 12.04.2001 посада санітарки перейменована на посаду молодшої медсестри) у Міській дитячій лікарні № 2.
Довідка КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївсьткої обласної ради № 429 від 03.12.2024 підтверджує періоди роботи позивачки в «Облтуббольница пос. Надбугский», зазначені у трудовій книжці: з 07.07.1986 по 26.10.1987, з 21.12.1987 18.01.1988, з 18.01.1988 по 01.02.1989.
Довідка КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» Миколаївської обласної ради № 425 від 03.12.2024 свідчить про те, що в період з 21.12.1987 по 18.01.1988 позивачка виконувала роботу з обслуговування хворих на туберкульоз за професією, що передбачена Списком № 2 .
Архівна довідка № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024 КНП «Міська дитяча лікарня № 2» Миколаївської міської ради містить інформацію про те, що відділення № 5 в 1995 році мало назву «інфекційно-діагностичне», в 1996-1999 – приймально-діагностичне, 2000-2005 – інфекційно-боксоване відділення № 5 та приймальний покій, в 2006-2018 – відділення № 5 «інфекційно-боксоване». Довідкою підтверджується період роботи позивачки з 21.09.1994 по 08.02.2018. Також, в довідці зазначено про відсутність документів про атестацію робочих місць. 
Вважаючи, що територіальний орган Пенсійного фонду протиправно відмовив у зарахуванні спірних періодів та призначенні пенсії, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення територіального органу Пенсійного фонду про відсутність у позивачки права на призначення пенсії на пільгових умовах, відповідно до положень  Закону №1058-IV є протиправним.
Як указав суд, позивачка під час роботи у медичних закладах у відділенні інфекційного профілю обіймала посади, які включені до Переліку за Списком № 2, та які належать до посад середнього медичного персоналу, зокрема, з кодом професії КП5132 молодша медична сестра та кодом посади КП4131 – сестра-господиня.
Також суд, посилаючись на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16 зауважив на тому, що не проведення Міською дитячою лікарнею № 2, в подальшому КНП «Миколаївська дитяча лікарня № 2», не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, а відповідальність за це, не може бути покладена на працівника. При цьому, суд зауважив, що  контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
У зв`язку з цим суд дійшов висновку що відповідач при прийнятті рішення протиправно відмовив у зарахуванні періодів з 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997, до пільгового стажу періоди роботи згідно з довідкою № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024   з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.2000   по 08.02.2018. 
Також суд зазначив, що працівник не може нести відповідальність за порядок ведення трудової книжки та тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. На думку суду трудова книжка позивачки підтверджує її роботу на указаних вище посадах, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Водночас, суд зазначив, що не знайшло підтвердження право позивачки на зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, що стосується періодів роботи в «Облтуббольница пос. Надбугский»  з 07.07.1986 по 26.10.1987, з 18.01.1988 по 01.02.1989, в Міській дитячій лікарні № 2 в період з 21.09.1994 по 31.12.1994, з 01.01.1996 по 31.12.1999, у зв`язку з чим відмовив в задоволенні цієї частини вимог.
При цьому, обираючи спосіб відновлення порушеного права суд вважав, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи спірні періоди, а також повторно розглянути заяву позивачки від 12.12.2024, та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням оцінки наданої судом у рішенні.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог, а тому з врахуванням наведеного, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги та в цій частині погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюються Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі і вище - Закон № 1058-IV).
Так, Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим  Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 4  статті 24 Закону № 1058-IV  періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим  Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до пункту 1 частини 1  статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною 5  статті 45 Закону № 1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV, мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць – після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. 
Аналогічні норми містить Закон № 1788-ХІІ, стаття 13 якого визначає порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах
Відповідно до пункту «б» частини 1  статті 13 Закону №1788-ХІІ, на пільгових умовах право на пенсію за віком незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Стаття 62 цього Закону  також встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 затверджений «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 (далі  - Порядок №637).
Згідно пункту 1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Вказана норма перекликається із положеннями статті 62 Закону №1788-ХІІ, яка також передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Повертаючись до матеріалів справи колегія суддів враховує, що спірним рішенням орган пенсійного фонду відмовив позивачці у зарахуванні до страхового стажу періоди роботи періоди трудової діяльності з 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997, згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 15.07.1986, згідно довідок від 08.11.2024 № 27/6.2-22-06, від 06.12.2024 № Г-178/03-01, із посиланням на те, що не прослідковується зміна прізвища ОСОБА_2 (запис про зміну прізвища є коректним, а саме: відсутній номер і дата видачі документу, згідно якого внесені зміни). При цьому, орган Пенсійного фонду указав на відсутність Свідоцтва про шлюб або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну прізвища.
Так, на час внесення спірних записів до трудової книжки позивачки, порядок ведення трудових книжок працівників регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162 ).
Пункт 2.3. Інструкції №162 визначає, що всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
За  приписами пункту 2.12. Інструкції № 162 зміна записів в трудових книжках щодо прізвища, ім`я та по-батькові та даті народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб , про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по-батькові тощо) з посиланням на номер і дату цих документів.
Далі порядок ведення трудових книжок з 29.07.1993 регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні вимоги щодо внесення записів до трудових книжок, що й Інструкція №162.
Згідно матеріалів справи, на титульному аркуші трудової книжки ОСОБА_1 зазначені послідовні відомості про зміну нею прізвища ОСОБА_2 і підстави для такої зміни. Дійсно, напис про зміну прізвища на « ОСОБА_4 » містить лише загальне посилання на підставу зміни – свідоцтво про шлюб, без зазначення реквізитів свідоцтва. Водночас, напис в трудовій книжці про зміну прізвища ОСОБА_5 недоліків не містить. Позивачка надала до суду Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Також, в матеріалах пенсійної справи є довідки КУ «Трудовий архів Веснянської сільської ради» від 06.12.32024 № Г-178/03-01, КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня № 2» № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024, які підтверджують  певні періоди роботи позивачки. Співставлення цих відомостей з відомостями трудової книжки дає підстави для висновку, що вони є ідентичними. 
За таких обставин, зазначені довідки, свідоцтво про зміну прізвища  серія НОМЕР_4 від 19.12.1196,  Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 10.01.2025 в сукупності підтверджують, що трудова книжка НОМЕР_3 від 15.07.1986, не зважаючи на незначний недолік щодо запису про зміну прізвища, належить саме позивачці.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції доречно послався на позицію Верховного Суду, наведену у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі №423/1881/17 стосовно того, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії, а також про те, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Також доречними є зауваження суду, із посиланням на Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, стосовно того, що пунктом 2 цього порядку передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб додаткових документів. Водночас, такі дії органом пенсійного фонду вчинені не були, у зв`язку з чим відповідач необґрунтовано не зарахував до страхового стажу позивачки періоди роботи 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997.
Переходячи до оцінки доводів апеляційної скарги стосовно правомірності не зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності, згідно довідок від 03.12.2024 № 429, від 08.11.2024 № 27/6.2-22-06, колегія суддів керується наступним. 
Як мовилося вище, відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Згідно матеріалів справи, спірним рішенням орган пенсійного фонду відмовив у зарахуванні стажу роботи позивачки на посаді санітарки та молодшої медичної сестри в «Облтуббольница пос. Надбугский» (КНП «Миколаївський регіональний фтизіопульмонологічний медичний центр» МОР) у період  з 07.07.1986 по 26.10.1987, з 21.12.1987 18.01.1988, з 18.01.1988 по 01.02.1989, та  в Дитячій міській лікарні № 2 (КНП «Міська лікарня № 2» ММР) з 21.09.1994 по 08.02.2018 як посад, що віднесені до Списку 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, Список виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на пенсію на пільгових умовах у певні періоди діяв в різних редакціях. 
Розділ XXVI Постанови Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173 «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах» до Списку 2 відносить молодший медичний персонал, що працює туберкульозних і інфекційних установах (що безпосередньо обслуговує хворих).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162  «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» до Списку №2 за кодом 2260000а включені робітники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах (середній медичний персонал, молодший медичний персонал). 
16.03.2003 Постановою Кабінету Міністрів № 36 затверджена нова редакція Списку № 2, до якого віднесені за кодом 24.а працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах (молодші медичні  сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою).
Постановою Кабінету Міністрів України №461 від 24.06.2016 затверджена діюча сьогодні редакція Списку № 2, яка передбачає  право на пільгову пенсію працівників,  які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри/молодші медичні брати, молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими, сестри-господині/працівники з господарської діяльності закладу охорони здоров`я.
Аналізом наведених вище норм слід дійти висновку, що необхідною умовою для віднесення працівників туберкульозних та інфекційних закладів до осіб, що мають право на пільгову пенсію за Списком №2 є безпосереднє обслуговування хворих.
Згідно записів трудова книжка ОСОБА_1 інформація про те, що остання безпосередньо обслуговувала хворих під час роботи у туберкульозних та інфекційних закладах не міститься, на підтвердження таких обставин позивачка надала три  довідки: №424 від 03.12.2024, № 425 від 03.12.2024 та № 429 від 03.12.2024.
При цьому, лише довідка № 425 від 03.12.2024 підтверджує, що в період з 21.12.1987 по 17.01.1988 позивачка виконувала роботу з обслуговування хворих на туберкульоз за професією санітарка супроводу хворих відділення, що передбачена Списком № 2 .
Водночас, довідки № 429 і №424 не підтверджують пільговий стаж позивачки у період з 07.07.1986 по 26.10.1987, з 18.01.1988 по 01.02.1989 за Списком №2, а свідчать лише про те, що позивачка дійсно працювала у відповідних медичних закладах у ці періоди, а тому підстави для віднесення цих періодів до пільгового  стажу роботи відсутні.
Стосовно архівної довідки КНП «Міська лікарня № 2» Миколаївської міської ради № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024 яка підтверджує періоди роботи позивачки з 21.09.1994 по 08.02.2018 та містить посилання на зміну назву відділення № 5, в якому вона працювала. Так, в 1995 році воно мало назву «інфекційно-діагностичне», 1996-1999 – приймально-діагностичне, 200-2005 – «інфекційно-боксоване відділення № 5 та приймальний покій», з 2006 по 2018 – відділення № 5 (інфекційно-боксоване) слід зазначити таке.
Так, Список № 2 в різних редакціях передбачав право молодших спеціалістів інфекційних закладів, відділень, кабінетів на пільгову пенсію за умови безпосереднього обслуговування хворих.
Відповідно до листа Міністерства праці України №06/1-4088 від 04.12.1996 «Про деякі питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій», Міністерство праці разом із Міністерством охорони здоров`я України розглянули питання, пов`язані з визначенням пільгових пенсій  середньому і молодшому медичному персоналу, який безпосередньо  обслуговує хворих, по Списку №2, розділу XXIV і визначили, «що безпосереднє обслуговування хворих» - це робота, виконання якої здійснюється в умовах контакту медичного працівника і пацієнта: виконання діагностичних і лікувальних процедур, заходів по догляду за хворими, створювання відповідного лікувально-оздоровчого режиму.  Листом  визначено види робіт  молодшого медичного персоналу, які відносяться до безпосереднього обслуговування хворих в  лікувально-профілактичних установах,  відділеннях, кабінетах, що передбачено розділом XXIV Списку №2 і зазначено, що згідно Державного Класифікатора професій, затвердженого наказом Держстандарту України від 27.07.1995 №257, до цієї категорії працівників відносяться посади: молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця та ін.) - код КП 5132; молодша медична сестра по догляду за хворими - КП 5132;  сестра-господиня - КП 4131. 
В подальшому, класифікатором професій ДК 003:2010, код 5132, передбачено найменування посади - молодша медична сестра (молодший медичний брат), які є тотожними найменування санітарка, санітарка-прибиральниця, санітарка-буфетниця, санітар, санітар-прибиральник, санітар-буфетник та ін.
Згідно архівної довідки № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024 позивачка працювала у Міській дитячій лікарні № 2 у відділенні № 5 на посаді санітарки  (молодшої медсестри) у період з 01.02.1994 по 08.02.2018. Довідкою підтверджується, що в період 1995 року, 2000-2018 років відділення № 5 мало назву: «інфекційне-діагностичне» (1995), «інфекційне-боксоване відділення № 5 та приймальний покій» (2000-2005), «інфекційне-боксоване» (2006-2018).
Наведене підтверджує той факт, що позивачка виконувала роботу у відділенні інфекційного профілю на посаді санітарки та молодшої медичної сестри, а тому довідка №27/6.2-22-06 від 08.11.2024 підтверджує роботу позивачки в період з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.2000  по 08.02.2018 на посаді,  що передбачена Списком №2.
Стосовно доводів апелянта про те, що спірні періоди, які надають право на призначення пенсії на пільгових умовах не підтверджуються документально відомостями про проведення атестації робочих місць колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 08.11.200  №383 (далі - Порядок №383), при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Згідно пункту 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Відповідно до пункту 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997  (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Пунктом 10 Порядку №383 установлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку з оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку з наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та в разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.
Робоче місце особи, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442), та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 (далі - Методичні рекомендації).
Отже, з огляду на наведені норми основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
За змістом пунктів 8 та 9 Порядку №442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесені до переліку.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.
Водночас, варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а дійшла висновку, що не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З урахуванням викладеного твердження апелянта, що не проведення атестації робочих місць свідчить про відсутність у позивачки права оформити пенсію за віком на пільгових умовах колегія суддів вважає неприйнятними та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції про неприпустимість покладення на позивачку відповідальності за не проведення підприємством атестації робочих місць. 
За таких підстав, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: щодо протиправності не зарахування відповідачем до страхового стажу останньої періоди трудової діяльності з 01.02.1989 по 03.05.1989, з 01.11.1989 по 03.09.1991, з 03.09.1991 по 19.09.1994, з 21.09.1994 по 31.12.1997, до пільгового стажу періоди роботи згідно з довідкою № 27/6.2-22-06 від 08.11.2024  з 01.01.1995 по 31.12.1995, з 01.01.2000  по 08.02.2018. 
Також колегія суддів погоджується із обраним судом першої інстанції способом відновлення порушеного права, зокрема, зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії, та погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Житомирській області висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять аргументів, яким би не була надана оцінка судом першої інстанції.
Будь-яких інших доводів, з боку апелянта, які б могли свідчити про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, апеляційна скарга не містить. За таких підстав колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Колегія суддів вважає, що надала відповідь на ключові доводи апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуюча суддя                                                                       О. А. Шевчук 

суддя                                                                                           А. В. Бойко

суддя                                                                                           О. В. Єщенко