ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 р.	Справа № 643/14680/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 20.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Тимош О.М., м. Харків, повний текст складено 20.06.25 у справі № 643/14680/24
          за позовом     ОСОБА_1  
          до    Департаменту патрульної поліції 
          про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі також – відповідач), в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №132103 від 24.10.2024, а справу закрити у зв`язку з відсутністю у діях складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 20 червня 2025 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції щодо обставин справи є помилковими та такими, що не узгоджуються з доказами, наданими відповідачем; відсутні докази, які беззаперечно підтверджують скоєння правопорушення саме позивачем; розгляд справи № 953/10331/24 не завершено. Доводить, що працівники поліції у належний спосіб не змогли зафіксувати та надати до суду достатні та достовірні докази на підтвердження наявності вини ОСОБА_1 , адже якість і ракурс та процесуальний спосіб надання відео з камер зовнішнього спостереження не надає об`єктивної можливості на власні очі пересвідчитись у тому, що саме авто марки VOLKSWAGEN, моделі PASSAT, сірого кольору та з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухалось, перебувало в динаміці та припаркувалось з порушенням правил дорожнього руху за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди 2а, біля Торгівельно-розважального центру «Нікольський». Вказує на процесуальні порушення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейським, які судом першої інстанції під час розгляду справи враховані не були.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, Департамент патрульної поліції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
22.09.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи.
З огляду на те, що судом не визнавалася обов`язковою участь відповідача у судовому засіданні, а також приймаючи до уваги можливість розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами та скорочені строки розгляду справ цієї категорії, визначені ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи слід відмовити.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також – КАС України).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами,  перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №132103 від 24.10.2024, винесеною інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 3 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Кравченком А. С., на ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126, ч. 3 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20 400,00 грн.
В постанові зазначено, що 24.10.2024 о 17 годині 46 хвилин м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 2-А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в місці, де буде неможливий об`їзд транспортними засобами, що створює перешкоду дорожньому руху та при перевірці за базою ІПНП було виявлено, що водій позбавлений права керування, чим порушив п.п.15.9 ж та 2.1 а) ПДР України (а.с.6, 59).
Скориставшись правом на оскарження постанови ББА №132103 від 24.10.2024 у судовому порядку,   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у цій справі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП; підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду справи не надано; відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі також – ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Згідно з п. 15.9 ж ПДР зупинка забороняється у місцях, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.
Аналогічні положення визначені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.
Так, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).
Частиною 4 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.
Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі №415/123/17.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Як убачається з матеріалів справи, постанова серії ББА №132103 від 24.10.2024 містить зазначення, що до постанови додаються відео з ТРЦ «Нікольський», бодікамери 472797, 470004. В графі 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП» та графі 9 «Копію постанови мною отримано» міститься зазначення «відмова, покинув місце», «відмова від підпису, покинув місце розгляду». Крім того, постанова містить зазначення про те, що копію постанови надіслано рекомендованим листом вих.№46 від 25.10.2024.
Змістом постанови спростовується твердження позивача про те, що у постанові зазначено про порушення позивачем п. 2.1 ПДР України, проте не зазначено, який саме підпункт порушено. У постанові чітко зазначено про порушення п.п.15.9 ж та 2.1 а ПДР України.
Згідно з листом Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції №629аз/41/14/01-2024 від 14.11.2024 представнику позивача надано копію всіх відеозаписів, роз`яснено порядок отримання копій відеозаписів події.
При перегляді відеозаписів з камер відеоспостереження, що розташовані у м. Харкові на вул. Григорія Сковороди в районі будинку 2-А за 24.10.2024 з 17:40 до 17:50, наданих як доказ представником відповідача, встановлено що 24.10.2024 о 16 години 46 хвилин (час на відео) легковий автомобіль сріблястого кольору зупиняється на в м. Харкові по вул. Григорія Сковороди, буд. 2-А, навпроти ТРЦ «Нікольський», тим самим здійснив зупинку в місці, де буде неможливий об`їзд транспортними засобами, що створює перешкоду дорожньому руху. З переднього пасажирського сидіння вийшла дівчина, з водійського місця вийшов чоловік, одягнений у чорний одяг, позаду з-під куртки виглядає червона футболка.
При перегляді відеозаписів з бодікамер поліцейських встановлено, що ОСОБА_1 є тим самим водієм, який керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та здійснив зупинку з порушення ПДР України. Зокрема, це видно зі статури та одягу ОСОБА_1 (чорні брюки, чорний верх та червона футболка, що виглядає з-під куртки), з наявності у нього ключів від автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , (закриває автомобіль о 18:24 (час на відео), після того як дівчина забрала з авто речі, о 18:26 (час на відео) ОСОБА_1 кладе в автомобіль свою куртку та закриває його).
Отже, з досліджених у суді доказів встановлено, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , та припаркував його у м. Харкові, вул. Григорія Сковороди, 2-А.
Окрім того, колегія суддів уважає за необхідне зауважити на таке.
В апеляційній скарзі представник посилається на те, що позивач заперечує факт свого керування автівкою і на справу № 953/10331/24, розгляд якої ще триває.
З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що Київським районним судом м. Харкова 06.06.2025 р. у цій справі прийнято рішення, яке 17.06.2025 набуло законної сили, та відповідно до якого вирішено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави, в розмірі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок та позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки без оплатного вилученням транспортного засобу.
В цьому рішенні стосовно доводів представника ОСОБА_1 адвоката Данила В.М. щодо не керування ОСОБА_1 транспортним засобом зазначено, що такі доводи спростовуються доказами, дослідженими в ході судового розгляду справи. Виходячи з загального обсягу відеоматеріалів, відеозаписи містять зафіксовані достатні дані, що дають можливість надати оцінку діям особи. На відеозаписі «Фольц 24.10.2024 (1)» (а.с. 20) зафіксовано як 24.10.2024 о 16.46 год. до ТЦ «Нікольський» під`їхав автомобіль «Volkswagen Passat», зі сторони переднього пасажирського сидіння автомобіля вийшла дівчина, а зі сторони водійського сидіння вийшла особа у капюшоні. З відеозаписів, залучених до протоколу, зокрема під назвою «export-71fgd» вбачається, що вказаною особою є ОСОБА_1, в ході спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 йому пропонувалося пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, на що він зазначив, що не є водієм вказаного транспортного засобу, а тому відмовляється від проходження огляду, просив дочекатися адвоката. Коли приїхав адвокат, працівники поліції йому, в присутності адвоката, знову запропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, на що він відмовився. В подальшому працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що у зв`язку з тим, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, та були йому роз`ясненні його права за ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Отже, ОСОБА_1 були роз`яснені права та він розумів наслідки відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Відео, які міститься в матеріалах справи, та подальша поведінка ОСОБА_1, що зафіксована на відеозаписах, свідчать про обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, та спростовують зазначені вище пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Данила В.М. про відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1.
Згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 у справі №642/686/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с.60-63).
Постановою Харківського апеляційного суду від 26.06.2024 постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 27.05.2024 залишено без змін (а.с.64-68). Тобто обставина позбавлення права керування транспортним засобом ОСОБА_1 підтверджена достатніми доказами.
Отже, станом на дату складення постанови серії ББА №132103 від 24.10.2024 ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.
Позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Під час складення оскаржуваної постанови поліцейським роз`яснено позивачу його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, що також підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора інспектора.
Отже, дії працівника поліції, який встановив, що ОСОБА_1 , будучи особою, позбавленою права керування транспортним засобом, керував транспортним засобом «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , були в межах компетенції та вимог закону під час винесення постанови серії ББА №132103 від 24.10.2024.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивач обґрунтовано та на законних підставах притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч.4 ст.126 КУпАП. Підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду справи надано не було. Відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог, передбачених ч.2 ст.2 КАС України.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є такими, що свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Салтівського районного суду міста Харкова від 20.06.2025 у справі № 643/14680/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова	
Судді	   	А.О. Бегунц    В.Б. Русанова