К И Ї В С Ь К И Й    А П Е Л Я Ц І Й Н И Й    С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
13 листопада 2025 року                                                                      місто Київ
 
справа № 359/13327/24
апеляційне провадження № 22-ц/824/16205/2025
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді - Саліхова В.В.,
 
суддів: Євграфової Є.П., Левенця Б.Б.,
 
за участю секретаря судового засідання: Алієвої Д.У.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Семенюти О.Ю., у справі за позовом  ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Премікс Інвест» про стягнення неустойки за невиконання умов договору на добудову багатоквартирного житлового будинку,-
 
в с т а н о в и в :
У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Премікс Інвест» про стягнення неустойки за невиконання умов договору на добудову багатоквартирного житлового будинку, в якому просила стягнути з ТОВ «Премікс Інвест» пеню у розмірі 1 889 240 грн. за період з 28 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.
Позов мотивовано тим, що 01 листопада 2019 року вона уклала з ТОВ «Премікс Інвест» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» договір №103 на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 . За цим договором ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити грошові кошти в розмірі 172 533 грн. 24 коп., ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось завершити будівництво вказаного об`єкта нерухомого майна до 28 лютого 2021 року, а ДП МОУ «Укрвійськбуд» - ввести його в експлуатацію до 31 травня 2021 року. В обумовлені строки багатоквартирний житловий будинок по АДРЕСА_1 не був добудований. Станом на день пред'явлення позову ТОВ «Премікс Інвест» продовжує ухилятись від виконання умов договору №103 від 1 листопада 2019 року. 
На підставі ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у ТОВ «Премікс Інвест» виник обов`язок сплатити позивачу пеню в розмірі 3% вартості робіт за кожний день прострочення. Оскільки загальний розмір дофінансування становить 172 533 грн 24 коп., розмір пені за один день складає 5 176 грн., період прострочення з 28 лютого 2022 року до 28 лютого 2023 року склав 365 днів, то пеня становить 1 889 240 грн.
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2025 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Премікс Інвест» на користь ОСОБА_1 пеню за період часу з 28 лютого 2022 року до 28 лютого 2023 року в розмірі 172 533,24 грн.
У задоволенні позову в частині стягнення неустойки в більшому розмірі відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду в частині зменшення розміру пені та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд зменшуючи розмір пені дійшов неправильного висновку, що саме є збитками у разі невиконання відповідачем договірних зобов`язань. Судом не враховано, що метою укладення договору на добудову є друга доплата позивача з метою добудови багатоквартирного будинку, введення його в експлуатацію та отримання у власність квартири. Тому, збитками через невиконання договірних зобовязань відповідачем, є втрата квартири, а не сума доплачених вдруге коштів на будівництво будинку. 
Вказує, що в аналогічних справах суд задовольняв повністю позовні вимоги та не зменшував розмір пені, який заявлено позивачем у тих справах.
В судове засідання ОСОБА_1 не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належно, надіслала клопотання про розгляд справи за її відсутності.
 Представник ТОВ «Премікс  Інвест» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належно, шляхом направлення судової повістки на адресу товариства. 
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом встановлено, що 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Премікс Інвест» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» договір №103 на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с.7-14). Згідно з п.4.1 договору позивач зобов`язався сплатити ТОВ «Премікс Інвест» грошові кошти в розмірі 172 533 гривень 24 копійок. Відповідно до п.5.6.1 та п.7.1 договору ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 до 28 лютого 2021 року, а ДП МОУ «Укрвійськбуд» - ввести його в експлуатацію до 31 травня 2021 року.
В цей же день ОСОБА_1 , ТОВ «Премікс Інвест» та ДП МОУ «Укрвійськбуд» уклали додаткову угоду №1 до договору «Графік оплат» (а.с.16-17). Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони погодили, що на виконання рішення Бориспільського міськрайонного суду від 9 серпня 2018 року у справі №359/8963/16-ц, рішення Апеляційного суду Київської області від 27 жовтня 2016 року у справі №359/8629/15-ц, до фінансування в розмірі 160 928 гривень 64 копійок здійснює ДП МОУ «Укрвійськбуд». Згідно з п.3 додаткової угоди загальна сума до фінансування для ОСОБА_1 (оплати добудови) становить 11 604 гривень 60 копійок.
З довідки директора ТОВ «Премікс Інвест» №106 від 23 грудня 2021 року про 100% фінансування згідно з договором №103 на добудову від 1 листопада 2019 року (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_1 сплатила грошові кошти в розмірі 11 604 гривень 60 копійок та 160 928 гривень 64 копійок отримано від ДП МОУ «Укрвійськбуд».
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що встановлені обставини свідчать про те, що на підставі ч.1 ст.549 ЦК України у ТОВ «Премікс Інвест» виник обов`язок сплатити позивачу неустойку. Однак розмір пені, заявлений позивачем майже в 11 раз перевищує суму простроченого зобов`язання, що очевидно не відповідає завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи і в такому випадку на підставі ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки підлягає зменшенню. Тому з урахуванням принципу пропорційності у цивільному судочинстві суд вважав за можливе зменшити розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ «Премікс Інвест» на користь позивача до 172 533 гривень 24 копійок, тобто розміру до фінансування за договором №103 на добудову 189-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 від 1 листопада 2019 року.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.
Як передбачено ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що уразі коли виконавець не може виконати(прострочує виконання)роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах)прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі 3% вартості роботи(послуги),якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.
У ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Частиною 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Премікс Інвест» був укладений договір № 103 на добудову 189-ти квартирного житлового будинку у АДРЕСА_1 .
Згідно з п.4.1. договору позивач зобов`язалася сплатити ТОВ «Премікс Інвест» грошові кошти в розмірі 172 533,24 грн.
З довідки директора ТОВ «Премікс Інвест» № 106 від 23 грудня 2021 року про 100% фінансування згідно з договором №103 на добудову від 1 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатила грошові кошти в розмірі 11 604,60 грн. та 160 928,64 грн.
Відповідно до п. 5.6.1 та п.7.1 договору ТОВ «Премікс Інвест» зобов`язалось завершити будівництво багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 до 28 лютого 2021 року, а ДП МОУ «Укрвійськбуд» - ввести його в експлуатацію до 31 травня 2021 року.
Пунктом 5.2.2. договору передбачено, що після введення Об`єкту будівництва в експлуатацію та оформлення всіх необхідних документів, вказаних в п.3.4., протягом 20 (двадцяти) робочих днів направити Інвестору повідомлення про необхідність з`явитися для прийняття відповідних документів та складання Акту про приймання-передачу цих документів.
Згідно п. 8.1. Договору, договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами або їх уповноваженими представниками і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за Договором, за виключенням гарантійних зобов`язань в межах встановлених законодавством гарантійних строків на всі види будівельних робіт та матеріалів.
Пунктом 6.3. Договору передбачено, що у разі порушення терміну завершення будівництва Об`єкта будівництва Субпідрядник сплачує Інвестору пеню у розмірі 0,1% від загальної суми дофінансування, вказаної в п. 4.1 Договору, за кожен день прострочення.
Дане відступлення сторін відповідає положенням ч. 3 ст. 6 ЦК України та не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів».
За таких обставин, з відповідача на користь позивача належало б стягнути пеню обумовлену сторонами в п. 6.3. договору, а саме у розмірі 0,1% від загальної суми дофінансування, яке зі сторони позивача складало 11 604,60 грн., оскільки решту в сумі 160 928,64 грн. отримано від ДП МОУ «Укрвійськбуд» (а.с.19).
Тобто, за 365 дня прострочення (з 28.02.2022 року до 28.02.2023 року) відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 4 235,68 грн. (11 604,60 х 0,1% х 365 дня прострочення = 4 235,68 грн.)
Враховуючи зазначене, підстав для зменшення пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України у суду першої інстанції не було, з огляду не те, що сторони обумовили у п. 6.3. договору, що у разі порушення терміну завершення будівництва Об`єкта будівництва Субпідрядник сплачує Інвестору пеню у розмірі 0,1% від загальної суми дофінансування, вказаної в п. 4.1 Договору, за кожен день прострочення.
Укладений між сторонами договір в цій частині є чинним, недійсним не визнавався, а відтак в силу вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України підлягає безумовному виконанню.
Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржувалось. Крім того, колегія суддів зауважує, що особа, яка оскаржує судове рішення, не може потрапити в гірше становище, порівняно із тим, що вона досягнула в попередній інстанції в результаті розгляду справи. 
Відтак, колегія приходить до висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2025 року в частині незадоволених позовних вимог - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.
 
Повний текст постанови складено 13 листопада 2025 року.

Головуючий:
 
Судді: