ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" вересня 2025 р.           Справа№ 911/2160/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Кропивної Л.В.
суддів:            Руденко  М.А. 
          Барсук  М.А. 
 
секретар судового засідання Новосельцев О.Р.,
за участю представників сторін:
від позивача: Рабченюк Л.П.;
від відповідача: не з`явився,

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» на ухвалу  Господарського суду Київської області від 01.07.2025 (повний текст ухвали суду складено 04.07.2025) у справі  № 911/2160/24 (суддя Заєць Д.Г.)

за позовом  Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД»
про  стягнення 629 700,00 грн штрафу за договором № 80.1-14/1-24 від 09.09.2014 та зобов`язання вчинити дії

В   С   Т   А   Н   О   В   И   В:
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.05.2025 (суддя Бабкіна В.М.) закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» виконати зобов`язання, встановлені у п.п. 2.2.2 п. 2.2 договору № 80.1-14/1-24 від 09.09.2014, і   надати Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні у період з березня 2022 по вересень 2023. Решту позовних вимог задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 233250,00 грн штрафу та 8020,18 грн судового збору.
24.06.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» через систему «Електронний суд» подано заяву про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 року у справі №911/2160/24.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 01.07.2025 у справі №  911/2160/24 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» про розстрочення виконання рішення відмовлено.
Ухвалюючи вказану ухвалу, місцевий господарський суд дійшов  до висновку, що сплата відповідачем заборгованості на користь позивача за рішенням суду у даній справі не може бути поставлена у залежність від фінансових результатів господарської діяльності відповідача;  скрутне фінансове становище юридичної особи в будь-якому разі не є тією обставиною, яка б давала підстави для розстрочення виконання судового рішення. При цьому судом враховано інтереси позивача, який заперечив щодо задоволення заяви відповідача (боржника). А відтак, наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі. Крім того, зважаючи, що рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 у справі №911/2160/24 станом на день розгляду заяви не набрало законної сили,   подання відповідачем заяви про розстрочення виконання рішення суду у цій справі , вказав  суд, є  передчасним. 
Не погоджуючись із мотивами  та висновками суду  ,     Товариство з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 01.07.2025 у справі № 911/2160/24 та ухвалити нове судове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» від 24.06.2025 про розстрочення виконання рішення задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим господарським судом залишені поза увагою обставини, що призвели до скрутного фінансового становища відповідача. Такими обставинами   відповідач   назвав    закриття   повітряного простіру України для цивільних користувачів ,і як наслідок , неможливість    функціонування магазинів безмитної торгівлі у міжнародному  аеропорту «Бориспіль» , для   чого   відповідач    уклав    договір  оренди  приміщення.           На зазначені   обставин  , вказував   відповідач ,     ускладнюють виконання судового рішення, у той же час  є об`єктивними, непереборними та винятковими, а тому повинні враховуватися судом при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення. Апелянт також зазначив, що авіаційна діяльність може бути відновлена у майбутньому з урахуванням безпеки повітряного простору, що, у свою чергу, сприятиме відновленню роботи магазину безмитної торгівлі.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.07.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» у судовій справі № 911/2160/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.07.2025 у справі № 911/2160/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.09.2025.
У судове засідання 10.09.2025 з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак ним подано клопотання про відкладення розгляду справи через його неможливість бути присутнім у судовому засіданні.
Розглянувши вказане клопотання, колегія  дійшла висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.
Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що явка учасників справи в судове засідання не визнавалася обов`язковою. При цьому відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Водночас суд обмежений процесуальними строками розгляду справи. 
Крім того, до клопотання не додано доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність обставин, зазначених у ньому як підстава для відкладення розгляду справи.
Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, правова позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі, явка уповноважених представників скаржника у судове засідання обов`язковою не визнавалась, тому підстави для відкладення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні відсутні.
Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при вирішенні питання про розстрочення виконання рішення, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 Правила та умови відстрочення виконання рішення регламентовані положеннями статті 331 ГПК України, якою, зокрема, передбачено, що:
- за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання;
- заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи;
- підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим;
- вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо;
Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з частинами першою, другою якої сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Щодо застосування наведених положень статті 331 ГПК України та статті 33 Закону України "Про виконавче провадження" колегія суддів зазначає, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявна загрозу банкрутства (неплатоспроможності), відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Поряд з цим відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.
При цьому відповідно до приписів статей 74, 76-79 ГПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.
У наведених висновках колегія суддів звертається до правових позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 27.02.2019 у справі № 796/43/2018 (провадження № 61-40258ав18) та від 28.05.2024 у справі №  906/1035/23.
Питання розстрочення або відстрочення постанови суду хоча і перебувають в площині процесуального права, однак підстави, а саме наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо) залежать від предмету спору.  Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.06.2018 у справі № 813/8842/-13а.
Звертаючись до висновків Верховного Суду в постановах від 28.05.2024 у справі № 906/1035/23, від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19 (пункт 4.12), апеляційний суд   зауважує, що хоча підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду згідно зі статтею 331 ГПК України та статтею 33 Закону України "Про виконавче провадження" є виняткові обставини, які ускладнюють або виключають виконання рішення, утруднюють чи унеможливлюють його виконання (пункти 6.3- 6.5), водночас питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.
Тобто необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є дотримання розумного та пропорційного балансу інтересів сторін, а також дотримання розумного строку відстрочення.
Продовжуючи  користуватися  чужим майном на оплатній основі   , відповідач   повинен виконувати зобов`язання    , передбачені   договором, у тому числі  своєчасно   сплачувати   плату за таке користування . Своєю чергою    орендодавець  вправі покладатися    те, що  договір   має виконуватися,  і вправі   вимагати   реального  виконання     іншою стороною договору своїх зобов`язань .          
Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання ухваленого на її користь судового рішення та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі. Подібний підхід відображено у правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 02.10.2024 у справі №914/1663/23.
У цьому контексті для   затримки виконання рішення суду недостатньо лише посилення  боржника  на  відсутність у  нього  коштів, тим більше   , що    їх відсутність  законодавець не   визначає   обставиною ,  що      звільняє боржника   від   виконання   грошового    зобов`язання   в силу приписів ст..  625 ЦК України, адже   у  країні, яка має власну  валюту   платежу   ,    в обігу перебувають   грошові знаки.
Тож  ,  обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої ухвалено рішення, а    відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору є обставиною, що впливає на діяльність як позивача, так і відповідача. Зокрема, у Постанові № 634 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.09.2022 № 1026, яка набрала чинності 16.09.2022) визначено, що за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24.02.2022 або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24.02.2022, або раніше, звільняються від орендної плати орендарі, які використовують майно, розташоване в аеропортах державної форми власності, починаючи з 24.02.2022 і до моменту відновлення авіаційної діяльності таких аеропортів (підпункт 42 пункту 1 Постанови № 634).
Водночас, як зазначає позивач,  рішення про зупинення діяльності ДП МА «Бориспіль» не приймалися, а тому, ДП МА «Бориспіль» продовжує здійснювати свою діяльність, серед іншого, забезпечує працездатність терміналів та інфраструктури аеропорту в цілому (будівлі, споруди, утримання доріг та їх зберігання в гарному стані, комунікаційні мережі тощо) та виконує свої зобов`язання перед контрагентами, з якими укладені договори, зокрема, в частині надання послуг, які передбачені договорами про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю, та не обмежує здійснення господарської діяльності відповідно до умов Договору №80.1-14/1-24 від 09.09.2024.
У контексті наведеного, судова колегія зазначає, що відповідно до статті 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.
Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом.
Важливим елементом підприємницької діяльності є ризик збитків. Підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або неодержання доходів порівняно з варіантом, що прогнозується; невизначеність очікуваних доходів.
З огляду на наведене та враховуючи, що надання відстрочки виконання судового рішення є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками обґрунтувань та дослідження доказів, колегія суддів вважає, що у цьому випадку, використавши свої повноваження, передбачені статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції не припустився порушення норм матеріального чи процесуального права та балансу інтересів сторін, що могло б слугувати підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.
Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський  суд,-

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ Тревел Рітейл ЛТД» на ухвалу Господарського суду Київської області від 01.07.2025 у справі № 911/2160/24 залишити без задоволення.  
Ухвалу Господарського суду Київської області від 01.07.2025 у справі №  911/2160/24 залишити без змін.  

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 18.09.2025.

Головуючий суддя                                                            Л.В. Кропивна 

Судді                                                                                М.А. Руденко

                                                                                М.А. Барсук