ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року	Львів	Справа № 460/9918/24 пров. № А/857/2619/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
судді-доповідача                                                             Шинкар Т.І.,
суддів                                                                               Іщук Л.П.,
                                                                                         Обрізка І.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року (головуючий суддя Гресько О.Р.) ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в м. Рівне у справі №460/9918/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,

                                                   В С Т А Н О В И В :

27.08.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «САРНИ ТРАК СЕРВІС» (далі – Товариство) в особі представника звернулося до суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просило суд визнати протиправними та скасування картки відмови №UA204060/2024/000067 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000007/2 від 13.06.2024.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позов задоволено.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митний орган зобов`язаний доводити, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає Митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, суд зазначає, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Щодо розбіжностей та неточностей, на думку відповідача, які зазначені у рішенні про корегування митної вартості товарів, суд зазначає що доказів на підтвердження того, що заявлений до митного оформлення товару підлягав страхуванню і декларантом позивача вартість такої страховки не включено до митної вартості ввезеного товару відповідачем не надано, а судом не встановлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Рівненська митниця подала апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року та в позові відмовити повністю. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що надані декларантом під час подання митної декларації та під час процедури консультацій документи не були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Зазначає, що надані до митного оформлення документи не містять достовірних та об`єктивних відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Крім того наголошує, що Рівненська митниця володіє інформацією стосовно митної вартості подібних товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно цінової інформації наявної в ЄАІС Держмитслужби. Зазначає, що Електронна вимога митниці щодо надання додатково витребуваних документів, у відповідності до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, виконана належним чином не була, оскільки у відповідь на повідомлення Рівненської митниці № 570287 від 13.06.2024 митний брокер ТОВ «Сарни Трак Сервіс» листом б/н від 13.06.2024 повідомила, що Товариством подано до митного оформлення вичерпний перелік документів визначений Митним кодексом України. Таким чином, будь яких інших документів надаватись не буде.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу відхилити та залишити рішення Рівненського окружного адміністративного суду по справі №460/9918/24 від 16 грудня 2024 року без змін.
Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.
Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вимогам статті 242 КАС України відповідає.
З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, 24.03.2024 між ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» (Україна), як Покупцем, та SPORTRAK TIRE СО., LTD (Китай), як Продавцем укладено зовнішньо-економічний договір (контракт) №SC2024/03/20, згідно з яким Продавець зобов`язався у порядку та на умовах визначених контрактом поставляти у власність Покупця товар, а Покупець зобов`язався приймати товар та оплачувати його на умовах цього контракту. Найменування, асортимент, одиниці виміру, кількість, ціна на товар, умови оплати визначаються комерційними інвойсами на поставку Товару, які є невід`ємними його частинами.
Умовами контракту (п.4.1 контракту) сторонами погоджено, що Покупець здійснює попередню оплату партії Товару в розмірі 100% вартості товару згідно проформи - інвойсу.
16.03.2024 ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» отримало від SPORTRAK TIRE CO., LTD прайс-лист, a 20.03.2024 проформу-інвойс №SP240320/428, якими попередньо погоджено перелік (асортимент) товарів визначених сторонами для поставки, їх ціну, валюту розрахунків та загальну вартість (36426,30 доларів США).
Згідно з проформою-інвойсом №SP240320/428 від 20.03.2024 Постачальником SPORTRAK TIRE CO., LTD, товар поставляється Покупцю ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» на умовах 100 % передоплати перед завантаженням в сумі 36426,30 доларів США, поставка товару здійснюється на умовах FOB- Qingdao.
28.03.2024 ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» сплатило SPORTRAK TIRE CO., LTD 36426,30 доларів США (100 % вартості товару), що підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті №72 від 28.03.2024.
Підставою для оплати товару став контракт №SC2024/03/20 від 20.03.2024 та проформа-інвойс №SP240320/428 від 20.03.2024 про що зазначено в платіжній інструкції №72 від 28.03.2024.
Країною походження товару є Китай, про що зазначено в проформі - інвойсі №SP240320/428 від 20.03.2024 та підтверджується сертифікатом походження №24С3702Н5087/00139 від 09.05.2024 засвідченим Китайською радою зі сприяння міжнародній торгівлі (Циндао).
Згідно з пакувальним листом до комерційного інвойсу №SP240320/428 від 22.03.2024 вантажовідправником SPORTRAK TIRE CO.. LTD передано на умовах контракту №SC2024/03/20 від 20.03.2024 вантажоотримувачу ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» автозапчастини (шини до автотранспорту) в кількості 214 штук вагою нетто 15036,00 кг, об`ємом 60 куб.м.
На підставі комерційного інвойсу №SP240320/428 від 22.03.2024 товар відвантажено на адресу ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС».
18.04.2024 SPORTRAK TIRE CO.. LTD було подано експортну митну декларацію №425020240000006491 про відправлення в Україну для ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС»  на умовах FOB-Qingdao згідно з комерційним інвойсом №SP240320/428 від 22.03.2024 товар - шини для автотранспорту в кількості 214 штук вагою нетто 15036,00 кг, об`ємом 60 куб.м.
ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» на підставі договору №0305-23-1 від 03.05.2023 за рахунок ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» організувало транспортно-експедиторське обслуговування та перевезення вантажу за маршрутом морський торговий порт Qingdao (Китай) - морський торговий порт Гданськ (Польща).
24.04.2024 вантаж прийнято до перевезення морським транспортом в порту Qingdao (Китай), що підтверджується морською накладною №QN24030454.
11.06.2024 ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» виставив рахунок на оплату послуг №LS- 4566322 на суму 126360,00 грн.. за договором про транспортно-експедиторське обслуговування №0305-23-1 від 03.05.2023, згідно з яким надано ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» послуги перевезення вантажу (контейнер MRKU2107136): транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України - 4050,00 грн.; морське перевезення за межами державного кордону України - 120285,00 грн.; експедиторська винагорода в сумі 2025,00 грн.
Подальше перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) - Сарни (Україна) здійснювалось ФОП ОСОБА_1 на умовах договору про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №10062024 від 10.06.2024 та заявки до договору №1 від 10.06.2024.
13.06.2024 ФОП ОСОБА_1 виставив рахунок на оплату послуг №219 на суму 68721,82 грн. за договором про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №10062024 від 10.06.2024, згідно з яким надано ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» послуги перевезення вантажу (контейнер MRKU2107136): міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу по маршруту Гданськ (Польща) - м/п Ягодин (Україна) - 48105.27 грн.; міжнародні транспортні послуги перевезення вантажу тю маршруту м/п Ягодин (Україна) - Сарни (Україна) – 20616,55 грн..
13.06.2024 з метою митного оформлення товару та його випуску у вільний обіг на території України, декларантом ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» подано до Рівненської митниці митну декларацію №24UA204060003871U9.
До вказаної митної декларації декларантом долучені наступні документи: сертифікат походження товару №24С3702Н5087/00139 від 09.05.2024; комерційний інвойс №SP240320/428 від 22.03.2024; платіжна інструкція в іноземній валюті №72 від 28.03.2024; рахунок-фактура на транспортні послуги №LS-4566322 від 11.06.2024; рахунок на оплату транспортних послуг №219 від 13.06.2024; зовнішньо-економічний договір (контракт) №SC2024/03/20 від 20.03.2024; договір про транспортно-експедиторське обслуговування №0305-23-1 від 03.05.2023;  договір про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом №10062024 від 10.06.2024; заявка на перевезення вантажу №1 від 10.06.2024 до договору №10062024 від 10.06.2024; експортна митна декларація №425020240000006491 від 20.04.2024; пакувальний лист до інвойсу №SP240320/428 від 22.03.2024; рахунок-проформа №SP240320/428 від 20.03.2024; прайс-лист від 16.03.2024; коносамент №QN24030454 від 20.04.2024; автотранспортна накладна (CMR) №б/н від 11.06.2024.
Фактурна вартість товару згідно комерційного інвойсу №SP240320/428 від 22.03.2024 становить 36426,30 доларів США або 1473228,92 грн. (36426.30 х 40,4441). Вартість транспортних витрат за межами кордону України згідно рахунку – фактури №LS-4566322 від 11.06.2024 та становить 126022,50 грн., в тому числі експедиторська винагорода 1687,50 грн. Вартість транспортних витрат до кордону України згідно рахунку №219 від 13.06.2024 становить 48105,27 грн.
Відповідно заявлена Позивачем митна вартість товару, що поставляється становить 1647356,69 грн., про що зазначено у графі 12 митної декларації №24UA204060003871U9 від 13.06.2024.
Декларанту направлено електронне повідомлення про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленого рівня митної вартості.
Декларантом 13.06.2024 повідомлено, що будь-яких інших документів, які б підтверджували митну вартість товарів (в тому числі її складових), враховуючи умови поставки, крім тих, що вже надані, законодавством не передбачено. Таким чином, будь-яких інших документів відповідно до частин 2-4 статті 53 МК України надаватись не буде. У зв`язку з чим просить перевірити митну вартість на підставі наданих документів та закінчити митне оформлення у строки, передбачені статтею 255 МК України.
Відповідачем за результатами опрацювання поданої МД та документів винесена картка відмови у митному оформленні товару №UA204060/2024/000067 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000007/2 від 13.06.2024, яким митну вартість товару визначено за (6) - резервнім метод на рівні 3,0166 дол. США / кг.
Рішення №UA204060/2024/000007/2 від 13.06.2024 містить опис підстав для коригування митної вартості:
«І. Митна вартість імпортованого товару №1 не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом оскільки:
1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МКУ та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МКУ, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від  1994 р.
2) подані до митного оформлення документи містять окремі неточності та розбіжності:
2.1 Згідно пункту 2.4 Контракту від 20.03.2024 № SC2024/03/20 (далі Контаркт) ціна товару визначаються сторонами на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020). Відповідно до пункту 3.1. Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020) - порт Циндао Китай. Умови поставки FOB у редакції INCOTERMS 2020 відповідальність за вантаж переходить від продавця до покупця після розміщення вантажу на борт судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця. В базис зазначених умов поставки включається вартість страхування вантажу. Враховуючи викладене декларантом до митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування та їх включення відповідно до ч. 10 ст.58 МКУ.
2.2 В графі 44 митної декларації під. кодом документа 9000 заявлено та подано Заявка 1 від 10.06.2024 на перевезення вантажу, яка містить виправлення в реквізитах перевізника та не завірено печаткою перевізника.
2.3 В графу 44 МД під кодом документа 0705 зазначено коносамент №QN24030454 від 24.04.2024, однак фактично подано коносамент №QN24Q3Q454 який датовано 20.04.2024.
2.4 В графу 44 МД під кодом документа 3004 заявлено рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від 11.06.2024 № LS-4566322 (від виконавця договору від 03.05.2023 №0305-23-1) згідно якого надано: 1) транспортно-експедиційне обслуговування за межами державного кордону України; 2) послуги по морському перевезенню вантажу за межами державного кордону України; 3) експедиторська винагорода, при цьому декларантом не надано договорів, заявок, рахунків актів виконаних робіт, банківських платіжних документів про оплату транспортно-експедиційних послуг, між експедитором ТОВ “Ламан Шипінг” та фактичними виконавцями зазначених послуг по транспортуванню вантажу.
II. Рівненська митниця володіє інформацією стосовно митної вартості аналогічних товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів згідно цінової інформації ЄАІС Держмитслужби Товар №1 - МД від 06.05.2024 №UA204150/2024/001805 – 3,0166 USD/кг.
III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 2) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки; 3) страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування товару; 4) договорів, заявок, рахунків, актів виконаних робіт, банківських платіжних документів про оплату транспортно експедиційних послуг, між експедитором ТОВ «Ламам Шилінг» та фактичними виконавцями послуг по транспортуванню вантажу.
IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 сіяти 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59-61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного і кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання і вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених | у статтях 58- 63 Митного кодексу України, митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України, з розрахунку у національній волюті України та у валюті контракту за курсом валюти Нацбанку України на день подання МД до митного оформлення:
Числове значення митної вартості товару №1 у валюті рахунку становить 45357,5976 USD, що з урахуванням курсу НБУ у національній валюті України становить 1834447,2130 грн. (3,0166 USD/кг * 15036 кг* 40,4441грн./USD).
Декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно з декларацією №24UA204060003889U6 від 14.06.2024 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України.
Не погодившись із карткою відмови та рішенням про коригування митної вартості позивач оскаржив їх до суду.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції враховує такі підстави.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 (далі - МК України), законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно ч.3 ст.246 МК України для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу.
Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.
Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом з`явлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою та другою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
Відповідно до частин першої третьої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом, відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості частина шоста статті 54 МК.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами. Контролюючі органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Така позиція суду, узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16, які є обов`язковими для врахування судами в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.
Таким чином, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Щодо аргументів апеляційної скарги про розбіжності, які стосуються підтвердження витрат на транспортування, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначає, що згідно пункту 2.4 Контракту від 20.03.2024 №SC2024/03/20 ціна товару визначається сторонами на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020). Відповідно до пункту 3.1 Контракту продавець здійснює поставку товару на умовах поставки FOB (INCOTERMS 2020) - порт Циндао Китай. Умови поставки FOB у редакції INCOTERMS 2020 відповідальність за вантаж переходить від продавця до покупця після розміщення вантажу на борт судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. 
Усі витрати і ризики з доставки товару до порту призначення, перевантаження і транспортування на склад, а також митного оформлення, лягають на покупця. В базис зазначених умов поставки включається вартість страхування вантажу. Враховуючи викладене декларантом до митного оформлення не надано страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування та їх включення відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України.
Так, відповідно до правил Інкотермс 2020 термін FOB означає, що продавець зобов`язаний доставити товар у порт і завантажити на вказане покупцем судно; витрати з доставки товару на борт судна лягають на продавця. У деяких портах при поставках на умовах FOB витрати з завантаження несе покупець. Ризик випадкової загибелі майна або його пошкодження покладається на продавця - до моменту перетину товаром борту судна, і на покупця - з зазначеного моменту. За стандартами Інкотермс, FOB означає «товар завантажується на судно замовника». Вказівка на умови ФОБ в договорі означає, що продавець оплачує доставку товару до моменту завантаження, плюс саме завантаження на борт. Також на нього покладено обов`язки з очищення товару від мит (при експортній поставці). Покупець оплачує перевезення, страховку, витрати по розвантаженню і транспортування в точку призначення. Передача ризиків відбувається в момент, коли вантаж перетинає борт судна.
З наведеного вбачається, що Покупець оплачує страховку вантажу, у разі якщо вказаний вантаж було застраховано.
Слід зауважити, що підпунктом 2.2.2 договору № 0305-23-1 від 03.05.2023 про транспортно-експедиторське обслуговування, що укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» та підпунктом 2.2.2 договору №10062024 від 10.06.2024 про міжнародне перевезення вантажів автомобільним транспортом, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «САРНИ ТРАК СЕРВІС» визначено, що до обов`язків Перевізника віднесено за дорученням та за рахунок Клієнта здійснювати страхування вантажів Клієнта. Так, позивач зазначає, що перевізниками страхування вантажів не здійснювалося, оскільки не було такого доручення від нього.
Судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції не встановлено доказів на підтвердження того, що заявлений до митного оформлення товар підлягав страхуванню і декларантом позивача вартість такого страхування не включено до митної вартості ввезеного товару. Водночас, доказів зворотного відповідачем не надано.
Щодо  аргументів апелянта про зазначення в графі 44 митної декларації під кодом документа 9000, в якому вказано Заявка №1 від 10.06.2024 на перевезення вантажу в якій є виправлення щодо реквізитів перевізника, які не завірені печаткою перевізника,  то суд апеляційної інстанції наголошує, що у заявці №1 від 10.06.2024 міститься інформація про загальні умови перевезення вантажу за маршрутом Гданськ (Польща) - Сарни (Україна), зокрема, найменування та кількість вантажу, маршрут перевезення, заплановану дату надання вантажу відправником, тип транспортного засобу, дані про вантажовідправника та вантажоодержувача, а також інша необхідна інформація, що стосується організації транспортно-експедиторського обслуговування.
Пунктом 6 частини 2 етапі 53 МК України визначено, що в числі документів, що підтверджують митну вартість товарів подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки виграти на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про те, що заявка №1 від 10.06.2024 до договору №10062024 від 10.06.2024 сама по собі не є документом, який підтверджує складову митної вартості товару, оскільки не є належним підтвердженням витрат позивача на транспортування товарів до митної території України,  які підлягають контролю щодо правильності визначення митної вартості товарів, а відтак покликання відповідача на виправлення, які містяться у такій заявці не можуть слугувати підставою для сумнів та як наслідок коригування митної вартості товару.
Суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що належними та достатніми документами, в частині складових витрат на транспортування в розумінні пункту 6 частини другої статті 53 МК України є: рахунок на оплату послуг,  який містить повні та достовірні відомості щодо витрат на транспортування та який був наданий митному органу.
Інформацію про витрати на транспортування вантажу містить рахунок №219 від 13.06.2024 та рахунок №LS-4566322 від 11.06.2024, що подавалися до митної декларації №24UА204060003871U9, про що зазначено у графі 44 митної декларації.
В зазначених рахунках вказано вартість транспортних витрат до кордону України, яка становить 174127,77 грн. і яка включена до митної вартості товарів відповідно до вимог частини 10 статті 58 МК України, про що правильно вказав суд першої інстанції.
Щодо аргументів апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не враховано, що підставою для коригування відповідачем митної вартості товару слугувало зазначення позивачем в графі 44 митної декларації під кодом документа 0705 коносамент №QN24030454 від 24.04.2024, однак фактично подано коносамент №QN24Q3Q454 який датовано 20.04.2024,  то суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність чи відсутність коносаменту жодним чином не впливає на числові показники митної вартості товару, а ненадання коносаменту не свідчать про те, що наданий пакет документів містять розбіжності, чи наявні ознаки підробки або такі не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, тобто про наявність підстав, передбачених частиною третьої статті 53 Митного кодексу України, для витребування додаткових документів, окрім того, на підтвердження витрати на транспортування вантажу морським транспортом було надано рахунок №LS-4566322 від 11.06.2024.
Проте, за обставин цієї справи, відповідач не довів встановлення таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).
Щодо покликання апелянта на правильність застосування методів визначення митної вартості, то суд апеляційної інстанції зазначає що статтею 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Відповідно до частини 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.(*) b) Під дійсною вартістю слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи подібного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або i) з порівнюваними кількостями, або ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.(*) c) Якщо дійсна вартість не може бути визначена відповідно до підпункту b) цього пункту, оцінка для митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті такої вартості, який можна визначити.
Згідно з приміткою 4 до пункту 2 статті 7 Генеральної угоди з тарифів і торгівлі формулювання підпунктів a і b дозволяє стороні визначати вартість для митних цілей єдиним способом чи то (1) на базі цін, які певний експортер встановлює за імпортований товар, чи (2) на базі загального рівня цін на подібний товар.
Відповідно до положень Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року первинною основою для митної вартості за цією Угодою є контрактна вартість, визначена в статті 1. Статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.
У випадках, коли митна вартість не може бути визначена згідно з положеннями статті 1, як правило, повинен проводитися процес консультацій між митною адміністрацією та імпортером для визначення основи вартості згідно з положеннями статті 2 або 3. Наприклад, може статися так, що імпортер має інформацію про митну вартість ідентичних або подібних імпортних товарів, якої безпосередньо немає в митної адміністрації в пункті ввезення. З іншого боку, митна адміністрація може мати інформацію про митну вартість ідентичних або подібних товарів, якої безпосередньо немає в імпортера. Процес консультацій між двома сторонами дозволить обмінятися інформацією за умови дотримання вимог комерційної конфіденційності для визначення належної основи визначення вартості для митних цілей.
Відповідно до статті 5 Угоди якщо імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні-імпортері в тому стані, як вони імпортуються, митна вартість імпортних товарів згідно з положеннями цієї статті ґрунтується на ціні одиниці товарів, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари таким чином продаються в найбільшій сукупній кількості в той час або майже в той час, коли відбувається імпорт товарів, які оцінюється, особам, що не пов`язані з особами, у яких вони купують такі товари, за умови дотримання таких відрахувань: i) чи комісійних, які звичайно сплачуються або на сплату яких отримано згоду, чи надбавок, які звичайно робляться для прибутку й покриття загальних витрат у зв`язку з продажем у такій країні імпортних товарів того самого класу або виду; ii) звичайних витрат на транспорт та страхування й пов`язаних із цим витрат у країні імпорту; iii) у разі необхідності коштів та витрат, зазначених у пункті 2 статті 8; iv) мита й інших національних податків, що підлягають сплаті в країні імпорту з причини імпорту або продажу товарів.
Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).
У оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару зазначено лише дата та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а тому таке рішення не може вважатись обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини 2 статті 55 Митного кодексу України з урахуванням правової позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17 та у постанові від 09 вересня 2020 року (справа №400/3133/18).
Митним органом не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що не дозволяє суду апеляційної інстанції надати правову оцінку ідентичності факторам, які впливали на формування ціни на імпортований товар.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 826/25605/15 міститься правовий висновок про те, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Оскільки, судом першої інстанції  встановлено протиправність рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000007/2 від 13.06.2024, яке підлягає скасуванню, а відтак картка відмови №UA204060/2024/000067 також є протиправною та підлягає скасуванню.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на викладене, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що контролюючий орган не довів, що поданий позивачем пакет документів для митного оформлення ввезених товарів є неповним та містить розбіжності, які впливали на числові показники митної вартості товару, водночас визначаючи необхідним до застосування резервного методу визначення митної вартості товарів, спирався виключно на аргументи, які, при їх системному аналізі, не можуть належним чином підтвердити обґрунтованість застосовуваного методу. Відтак, неправильний вибір необхідного до застосування методу визначення митної вартості товару призвів до незаконності проведеного митним органом коригування митної вартості товару і як наслідок, скаржником порушено вимоги принципу обґрунтованості при виконанні покладених на нього обов`язків. 
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204060/2024/000067 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204060/2024/000007/2 від 13.06.2024.
Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності рішення відповідача про коригування митної вартості товару та картки відмови, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування, оскільки не впливають на законність судового рішення.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі № №460/9918/24- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	Т. І. Шинкар 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	І. М. Обрізко