ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 636/3415/23
провадження № 51-2191км25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю: 
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                                        ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, постановлену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №  12023226190000143 від 29 березня 2023 року стосовно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петрівське Чугуївського району Харківської області, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої, 
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 190 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини  
Вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 02 травня 2024 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 статті 190 КК, та призначено покарання: за частиною 1 статті 190 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік; за частиною 2 статті 190 КК у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі частини 1 статті 70 КК, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі статті 75 КК звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені статтею 76 КК.
Вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів.
Судовий розгляд здійснювався в порядку частини 3 статі 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Згідно з вироком приблизно в 2021 році, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , шляхом обману, з використанням мобільного телефону марки Iphone 7 моделі А1778, ID: BCG-E309A IC:579С-Е3091А, IMEI: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ ВФ Україна НОМЕР_2 , створила сторінку в соціальній мережі «Instagram», особистий аккаунт з логіном «ОСОБА_8», на якій розмістила завідомо недостовірні публікації про продаж речей, та не мала наміру скерувати покупки після оплати товару потерпілими.
Так, 16 серпня 2022 року потерпіла ОСОБА_7 , зайшовши до всесвітньої мережі загального доступу Інтернет, у соціальній мережі «Instagram» побачила рекламу із сторінки користувача з ім`ям « ОСОБА_8 » і з метою придбання жіночого костюма перейшла за посиланням на публікацію, в якій зазначалась інформація про продаж одягу та залишила повідомлення про намір його придбання.
Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілої, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно ОСОБА_6 , не маючи наміру продавати жіночий костюм, під час листування в соціальній мережі «Instagram» повідомила потерпілій, що за обраний товар необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 650 грн на банківську платіжну картку, емітовану в АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , і після надходження грошових коштів товар буде відправлено на адресу доставки, вказану потерпілою.
Того ж дня, 16 серпня 2022 року, будучи введеною в оману щодо продажу спортивного костюму, ОСОБА_7 через мобільний додаток «Приват 24» добровільно перерахувала на вказану ОСОБА_6 банківську платіжну карту грошові кошти в сумі 650 грн, однак, в подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_6 обраний товар потерпілій не відправила, а отриманими коштами заволоділа та розпорядилась на власний розсуд, таким чином завдавши потерпілій матеріальну шкоду на суму 650 грн.
У подальшому, діючи аналогічним способом, ОСОБА_6 , отримувавши грошові кошти, які надходили у період з 09 вересня 2022 року по 20 березня 2023 року від різних осіб, реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння майном потерпілих, шляхом обману, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, діючи умисно, повторно заволодівала ними, спричинивши потерпілим майнову шкоду у розмірах:
-          потерпілій ОСОБА_9 09 вересня 2022 року -  649 грн;
-          потерпілій ОСОБА_10 25 жовтня 2022 року - 1200 грн;
-          потерпілій ОСОБА_11 02 листопада 2022 року  - 669 грн;
-          потерпілій ОСОБА_12 06 листопада 2022 року - 1900 грн;
-          потерпілій ОСОБА_13 27 січня 2023 року - 780 грн;
-          потерпілій ОСОБА_14 27 січня 2023 року - 500 грн;
-          потерпілій ОСОБА_15 31 січня 2023 року  - 400 грн;
-          потерпілій ОСОБА_16 05 лютого 2023 року  - 520 грн;
-          потерпілій ОСОБА_17 10 лютого 2023 року  - 1200 грн;
-          потерпілій ОСОБА_18 17 лютого 2023 року  - 730 грн;
-          потерпілій ОСОБА_19 17 лютого 2023 року  - 600 грн;
-          потерпілому ОСОБА_20 18 лютого 2023 року - 540 грн;
-          потерпілій ОСОБА_21 20 лютого 2023 року - 610 грн;
-          потерпілій ОСОБА_22 20 лютого 2023 року  -  450 грн;
-          потерпілій ОСОБА_23 21 лютого 2023 року - 330 грн
-          потерпілій ОСОБА_24 21 лютого 2023 року  - 450 грн;
-          потерпілому ОСОБА_25 21 лютого 2023 року - 450 грн;
-          потерпілій ОСОБА_26 28 лютого 2023 року - 500 грн;
-          потерпілій ОСОБА_27 28 лютого 2023 року - 460 грн;
-          потерпілому ОСОБА_28 26 березня 2023 року - 540 грн;
-          потерпілій ОСОБА_29 01 березня 2023 року  - 500 грн;
-          потерпілій ОСОБА_30 01 березня 2023 року  - 520 грн;
-          потерпілій ОСОБА_31 01 березня 2023 року  - 400 грн;
-          потерпілій ОСОБА_32 02 березня 2023 року  - 730 грн;
-          потерпілій ОСОБА_33 04 березня 2023 року  - 739 грн;
-          потерпілій ОСОБА_34 20 березня 2023 року  - 280 грн.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 рокувирок Чугуївського міського суду Харківської області від 02 травня 2024 року скасовано, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 закрито на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК у зв'язку з втратою чинності закону, яким встановлено кримінальну протиправність діяння.
Вимоги, викладені у касаційній скарзі, і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
На обґрунтування вимог касаційної скарги прокурор зазначає про те, що в порушення вимог статті 419 КПК поза увагою апеляційного суду залишились доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованої кваліфікації судом першої інстанції дій ОСОБА_6 за частиною 2 статті 190 КК, незастосування положень статей 96-1, 96-2 КК.
Також прокурор указує на помилковість посилання апеляційного суду на положення частини 3 статті 349 КПК, адже в апеляційній скарзі ставилось питання щодо неправильної кваліфікації, що може бути оскаржено в суді апеляційної інстанції не дивлячись на те, що кримінальне провадження в суді розглядалось в порядку частини 3 статті 349 КПК.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала вимоги касаційної скарги, просила її задовольнити з підстав, зазначених у ній.
Від захисника ОСОБА_35 до Суду надійшла заява про проведення касаційного розгляду без його участі, в якій він зазначає, що сторона захисту заперечує щодо задоволенні касаційної скарги прокурора.
Інших учасників було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з'явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, повідомлень про поважність причин неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі статтею 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Відповідно до приписів статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
Відповідно до вимог частини 3 статті 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Частиною 2 статті 394 КПК передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 цього Кодексу.
Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18), національне законодавство, зокрема частина 2 статті 394 КПК, встановлює обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися та дослідження яких суд визнав недоцільним. Право на оскарження рішення суду з підстави неправильної кваліфікації дій КПК не обмежується. Тобто норми КПК не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував частину 3 статті 349 КПК і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
Проте виходячи із сутності кримінально-правової кваліфікації, кваліфікаційна основа складається з двох обов`язкових елементів: фактичної основи та правової основи кваліфікації. Доктрина кримінального права виражає положення, згідно з яким підставою для кваліфікації є правові явища, на основі яких здійснюється кримінально-правова оцінка діяння; правовою основою кваліфікації є законодавча модель - склад конкретного кримінального правопорушення.
При цьому фактичною підставою для кваліфікації є встановлені, доведені та такі, що підлягають кримінально-правовій оцінці, факти (ознаки) вчиненого особою діяння, яке мало місце в об`єктивній дійсності. У статті 91 КПК це регулюється низкою обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.
В апеляційній скарзі прокурор зазначав, що правильно встановивши фактичні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції надав неправильну кримінально-правову оцінку діям обвинуваченої, адже в діях ОСОБА_6 відсутня кваліфікуюча ознака повторності передбачена диспозицією частини 2 статті 190 КК, а наявний лише склад продовжуваного кримінального правопорушення, передбачений частиною 1 статті 190 КК. На переконання прокурора, вчинені ОСОБА_6 тотожні діяння, які мали загальну мету, від самого початку охоплювались єдиним злочинним наміром - заволодіння грошовими коштами потерпілих та були скоєні протягом 7 місяців - повторності не утворюють, а є одним продовжуваним злочином.
Натомість зазначена вище позиція прокурора не відповідає встановленим обставинам, з яких не убачається наявності жодного підґрунтя, яке б свідчило про наявність у ОСОБА_6 єдиного кримінально протиправного наміру на вчинення двох або більше тотожних діянь (частина 2 статті 32 КК), що давало б підстави вважати, що засуджена вчинила продовжуваний злочин.
З огляду на те, що прокурором у судовому розгляді не оспорювалися обставини, встановлені під час досудового розслідування, колегія суддів вважає доводи, викладені прокурором в касаційній скарзі, безпідставними, а рішення місцевого суду в частині кримінально правової кваліфікації ОСОБА_6 , з яким погодився суд апеляційної інстанції, таким, що відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність.
За результатами касаційної перевірки не встановлено й порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду.  
На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
у х в а л и в:
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 03 квітня 2025 рокустосовно  ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:
 
ОСОБА_1                                ОСОБА_2                            ОСОБА_3