КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                                                    
Апеляційне провадження                                                                                         Справа № 758/7159/25
№ 33/824/4876/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2025 року                                                                                         м. Київ                                                                                                   
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.
 
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Подільського районного суду міста Києва Якимець О.І. від 11 липня 2025 року, у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 3 ст. 154 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №627274 від 15 травня 2025 року, 03 травня 2025 року близько 22:50 год. за адресою: м. Київ, просп. Європейського Союзу, 88Б, ОСОБА_2 вигулюючи собаку потенційно небезпечної породи без повідця, а саме метиса, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_1 в область правої кисті правої руки, заподіявши шкоду фізичному здоров`ю, чим порушив правила утримання домашніх тварин в частині обов`язкового забезпечення безпеки людей, чим порушив п.п.2 п. 5.3 розділу 5 Правил утримання домашніх собак та котів міста Києва.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року провадження в справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Не погоджуючись з постановою судді, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову та прийняти нове судове рішення, яким закрити провадження у справі у зв`язку зі спливом строку притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що постанова винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що відкладаючи розгляд справи на інший термін, а саме на 11 липня 2025 року через відсутність її представника з поважних причин 16 червня 2025 року, суд першої інстанції знав, що станом на 11 липня 2025 року сплив строк для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності.
Вказує, що суд не надав належної оцінки наданим нею доказів, зокрема медичній документації, які підтверджують укус собаки, натомість врахувавши лише докази, надані ОСОБА_2 .
Посилається на те. що суд не прийняв жодних мір для належного встановлення істини по справі і не захистив права потерпілої особи.
Також в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді, посилаючись на те, що копію оскаржуваної постанови вона отримала 20 серпня 2025 року.
 В судовому засіданні ОСОБА_2 просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову судді - без змін.
ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на намір укласти договір про надання правової допомоги з адвокатом.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо особа не з`явилася в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити справу по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представника особи чи самої особи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні.
Враховуючи відсутність доказів на підтвердження неможливості прибуття в судове засідання ОСОБА_1 , обмеження процесуального строку розгляду справи, передбаченого КУпАП, достатність матеріалів для розгляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити в задоволенні вказаного клопотання та розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2025 року судом винесено постанову, копію якої ОСОБА_1 отримала 20 серпня 2025 року, що підтверджується розпискою наявною у матеріалах справи.
Враховуючи вказані обставини, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Закриваючи провадження у справі за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Переліку небезпечних порід собак, затверджених постановою КМУ №1164 від 10.11.2021, собаки породи «метис такса-пікінес» не включені у цей перелік. Тому, у власника таких собак відсутній обов`язок вигулювати їх у намордниках. Крім того, суду подано фото та відеодокази, на яких собака схожої породи знаходиться у наморднику.Також ОСОБА_2 категорично заперечив заподіяння будь-якої шкоди майну чи здоров`ю потерпілої, адже жодних доказів, що саме його собака породи метис такса-пікінес вкусила ОСОБА_1 в область правої кисті правої руки матеріали справи не містять.
Оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що докази, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість особи у вчиненні правопорушення відсутні, а згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, оцінивши покази особи, в яких у суду немає підстав сумніватися, оскільки вони підтверджуються наданим письмовими матеріалами, дослідивши усі наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження в порядку п. 1 ст. 247 КУпАП.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280, 256 КУпАП одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 КУпАП порушенням правил утримання собак і котів є утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях).
Відповідно до частини 3 ст. 154 КУпАП, дії, передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну, - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією тварин.
Таким чином диспозицією статті 154 КУпАП передбачена відповідальність за 1) утримання собак у місцях, де це заборонено відповідними правилами, 2) утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, 3) вигулювання собак без повідків і намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, при цьому ч. 3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 21 лютого 2006 року, особа, яка утримує домашню тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.
Потенційно небезпечні собаки - собаки, які згідно з Переліком порід собак визнані як потенційно небезпечні, а також особини, які мають фенотипічні ознаки цих порід. Службові собаки та собаки бійцівських порід є джерелом підвищеної небезпеки.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 р. № 1164 затверджено перелік небезпечних порід собак. Встановлено, що собака породи метис такса-пікінес не зазначена у переліку небезпечних порід собак.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Так, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №627274 від 15 травня 2025 року, 03 травня 2025 року близько 22:50 год. за адресою: м. Київ, просп. Європейського Союзу, 88Б, ОСОБА_2 вигулюючи собаку потенційно небезпечної породи без повідця, а саме метиса, внаслідок чого собака вкусила ОСОБА_1 в область правої кисті правої руки, заподіявши шкоду фізичному здоров`ю, чим порушив правила утримання домашніх тварин в частині обов`язкового забезпечення безпеки людей, чим порушив п.п.2 п. 5.3 розділу 5 Правил утримання домашніх собак та котів міста Києва, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Пунктом 5.3. «Правил утримання собак та котів в м. Києві» (далі - Правила) передбачено, що особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку супроводжуваної тварини, оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною твариною, дорожнього руху при проходженні з твариною біля транспортних шляхів і при їх переході шляхом безпосереднього контролю за їх поведінкою.
У пояснення, наданих ОСОБА_1 та ОСОБА_3 03 травня 2025 року, вказано, що собака ОСОБА_2 стрибала та кидалася, спочатку за ноги, потім за руку, коли ОСОБА_1 намагалася підняти свою собаку (а.с. 2.) 
У поясненнях ОСОБА_4 , наданих 04 травня 2025 року вказано, що собаку вигулювали у наморднику (а.с. 3).
У поясненнях від 13 травня 2025 року, ОСОБА_1 , зокрема, вказала, що з під'їзду несподівано вибігла собака, яка одразу направилась в сторону неї та її собаки, спробувала вкусити її собаку, продовжувала напригувати на неї, після чого вона намагалася відтягнути свою собаку та забрати її від іншої, в цей момент відбувся укус на правій кисті руки, який вона відчула, але не побачила відразу (а.с. 4).
З переглянутих фото та відеозаписах вбачається, що собака схожої породи (метис такса-пікінес) знаходиться у наморднику.
Отже належних та допустимих доказів, які б підтверджували, поза розумним сумнівом, вказані у протоколі події, а саме те, що собака ОСОБА_2 вкусила ОСОБА_1 в область правої кисті правої руки, матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять.
Надані ОСОБА_1 медичні довідки також не підтверджують того факту, що саме собака ОСОБА_2 вкусила її в область правої кисті правої руки.
Таким чином, вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 154 КУпАП не доводиться сукупністю наявних у справі доказів, які не є переконливими, достатньо вагомими, а відтак викликають у суду обґрунтовані сумніви.
Загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року, згідно яких доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Згідно з ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п.39 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Суд першої інстанції надавши належну правову оцінку наявним у справі доказам, дійшов обгрунтованого висновку про закриття провадження у справі щодо ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що відкладаючи розгляд справи на інший термін, а саме на 11 липня 2025 року через відсутність її представника з поважних причин 16 червня 2025 року, суд першої інстанції знав, що станом на 11 липня 2025 року сплив строк для притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони не спростовують висновків суду щодо недоведеністю вини ОСОБА_2 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не надав належної оцінки наданим доказам ОСОБА_1 , зокрема медичній документації, які підтверджують укус собаки, натомість врахувавши лише докази, надані ОСОБА_2 , апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки судом надано оцінку всім наявним у справі доказам. Медична документація, надана ОСОБА_1 не підтверджує факт укусу саме собакою ОСОБА_2 .
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Подільського районного суду м. Києва від 11 липня 2025 року є законною та обгрунтованою, тому підлягає залишенню без зміни, а апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Подільського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Подільського районного суду міста Києва від 11 липня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

                 Суддя    
Київського апеляційного суду                                                                          В.В. Саліхов