П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/2996/24-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Маренич І.В. 
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   
17 вересня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до Міністерства оборони України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_5  звернулися до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просили:
- визнати неправомірним рішення, дії, бездіяльність Міністерства оборони України про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у зв`язку із загибеллю - молодшого сержанта Збройних сил України ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, внаслідок травматичної руйнації голови, оформлене протоколом № 2/в від 26 січня 2024 року та скасувати його;
- зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути у визначений законом термін заяву (з доданими документами) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та призначити і виплатити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю при захисті Батьківщини молодшого сержанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 , в порядку і розмірі, передбаченому законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" із змінами та доповненнями.
Рішенням  Чернівецького кружного адміністративного суду від 07.04.2025 позов задоволено:
-визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оформленого протоколом від 26 січня 2024 року №2/в, у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_6 ;
-зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_6 , з урахуванням висновків суду, що викладені у мотивувальній частині рішення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками, а ОСОБА_3 , ОСОБА_4 і ОСОБА_5 -дружиною та дітьми померлого військовослужбовця ОСОБА_6 .
З 27.02.2022 р. ОСОБА_6 призваний на військову службу за мобілізацією на особливий період.
Відповідно до довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України ОСОБА_6 в період з 27.03.2022 по 23.08.22 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в с. Григорівка Барвінського району Харківської області, с. Одрадове Лозівського району Харківської області, с. Червона Хвиля Велико Бурлуцького району Харківської області
Згідно сповіщення ВЧ НОМЕР_1 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_8 від 25.08.2023 ОСОБА_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 . Смерть пов`язана із виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до  лікарського свідоцтва про смерть №543 від 27.08.2022 р. ОСОБА_6 загинув у зв`язку з несумісним з життям травматичною руйнацією голови. Особа, потерпіла внаслідок зіткнення транспортного засобу з бетонним стовпом.
За змістом довідки про причину смерті до форми №106/0 №543 від 27.08.2022 р. ОСОБА_6 особа, потерпіла внаслідок зіткнення транспортного засобу з бетонним стовпом.
Згідно акту проведення розслідування смерті, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2022 зазначено, що ОСОБА_6 загинув за наступних обставин:
Випадок стався в районі населеного пункту Миронівка Лозівського району Харківської області (координати 49.276914, 36.138228) на ділянці дороги, де дорога повертає під кутом 90 градусів. Вздовж дороги, на відстані 2-3 метри, розташований ряд бетонних опор лінії електричних проводів. Дорога асфальтована, вибоїста, потребує капітального ремонту.
Нещасний випадок стався при переміщенні самохідної артилерійської установки САУ 2С1 бортовий № 963268 військовий номер НОМЕР_2 з місця розташування бойових позицій військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 до місця ремонту військової техніки військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 .
Наказ на переміщення самохідної артилерійської установки надав командир військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 .
Керував самохідною артилерійською установкою механік-водій 2 самохідного артилерійського взводу 3 гаубичної самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_8 . Оскільки переміщення відбувалось в темну пору доби, та фари установки вийшли з ладу (внаслідок несправності електропроводки), командир екіпажу установки ОСОБА_6 перебував на поверхні самохідної артилерійської установки та освітлював шлях, щоб механік-водій ОСОБА_8 мав змогу бачити напрямок руху.
Коли самохідна артилерійська установка рухалась в районі населеного пункту Миронівка Лозівського району Харківської області, шлях проходив ділянкою дороги, яка мала поворот вліво під кутом 90 градусів. Виконуючи поворот самохідна артилерійська установка переднім правим, габаритом зіткнулась з бетонною опорою лінії електричних проводів. Внаслідок сильного удару бетонна опора переломилась та верхня частина її впала на самохідну артилерійську установку. Від різкого та сильного удару сержанта ОСОБА_6 за інерцією руху установки кинуло вперед і відбувся удар головою об електроопору та його відкинуло вперед на 5-6 метрів, де він впав. Механік-водій ОСОБА_8 та негайно прибулі на місце події, військовослужбовці виявили тіло сержанта ОСОБА_6 без ознак життя.
Вищевказаним актом зазначено причину нещасного випадку (аварії):
Причиною нещасного випадку стало технічна несправність САУ 2С1, а саме, незадовільна керованість головною передачею (занадто різкий поворот праворуч), при русі прямо транспортний засіб не тримає вибраної траєкторії, - самовільно зміщується праворуч або ліворуч. Виходу з ладу генератора. Коротке замикання електропроводки (внаслідок чого не працювали фари). Зношеність поворотних лент. Поганий огляд правої сторони дороги з місця механіка - водія з врахуванням технічних особливостей САУ.
Відповідно до довідки про причину смерті № 543 від 27.08.2022 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_10 причиною смерті сержанта ОСОБА_6 - стала, несумісна з життям травматична руйнація голови внаслідок зіткнення транспортного засобу з бетонним стовпом.
Згідно висновку експерта №12-17/543-ЛЗт/22 Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ при судово-медичній експертизі крові трупа громадянина ОСОБА_6 1989 р.н. виявлений етиловий спирт в кількості - 3.56 %, метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутіловий, ізоаміловий спирти не виявлені.
Відповідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) 08.10.2022 р. №234 молодшого сержанта ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 внаслідок травматичної руйнації голови, у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 30.05.2023 № 1612 травма та причини смерті сержанта ОСОБА_6 пов`язана із захистом Батьківщини.
Позивачі звернулися до відповідача із заявами про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_6 , однак рішенням Комісії Міноборони, викладеним у Протоколі №2/в від 26.01.2024, батьку, матері, дружині, дочці та сину ОСОБА_6  відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Вважаючи вказане рішення протиправним позивачі звернулись до суду з вказаним позовом.
Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що під час судового розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та достовірними засобами доказування правомірність прийнятого рішення.
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII року передбачає здійснення правового регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Частиною 9 цієї статті визначено, що щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
За змістом  ч. 1 ст. 2 цього ж Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаних із захистом Вітчизни.
Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 2012.1991 року визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Дія цього Закону поширюється, зокрема, на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей (п. 3 ч. 1 ст. 3).
Відповідно до ч. 13 ст. 14 цього Закону особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Судом першої інстанцій встановлено, що позивачі є батьками та дружиною, а неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5  дітьми померлого військовослужбовця ОСОБА_6 , а відтак  на них поширюється дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991.
Згідно приписів статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом першим статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі – одноразова грошова допомога), – гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно із цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Положеннями статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).
Згідно статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Отже, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця внаслідок вчинення ним дій, що передбачені статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ, така одноразова допомога не призначається і не виплачується, зокрема:
- у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться у стані алкогольного сп`яніння.
При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного/наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №813/4502/17, від 12.11.2020 року у справі № 186/1129/16-а, від 29.06.2022 року у справі № 640/6477/19.
Як  вбачається із  витягу із Протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 26.01.2024 року за № 2/в, відповідач звертає увагу, що згідно висновку експерта №12-17/543-ЛЗт/22 від 25.08.2022 року Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ м. Лозова в крові ОСОБА_6 виявлено етиловий спирт в концетрації 3,56 %. Відповідно до статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані є адміністративним правопорушенням. Згідно зі статтею 16-4 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.
Так, згідно висновку експерта №12-17/543-ЛЗт/22 Лозівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ при судово-медичній експертизі крові трупа громадянина ОСОБА_6 1989 р.н. виявлений етиловий спирт в кількості - 3.56 %.
В той же час, як вбачається із акту проведення розслідування смерті, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 загинув за наступних обставин:
Випадок стався в районі населеного пункту Миронівка Лозівського району Харківської області (координати 49.276914, 36.138228) на ділянці дороги, де дорога повертає під кутом 90 градусів. Вздовж дороги, на відстані 2-3 метри, розташований ряд бетонних опор лінії електричних проводів. Дорога асфальтована, вибоїста, потребує капітального ремонту.
Нещасний випадок стався при переміщенні самохідної артилерійської установки САУ 2С1 бортовий № 963268 військовий номер НОМЕР_2 з місця розташування бойових позицій військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 до місця ремонту військової техніки військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 .
Наказ на переміщення самохідної артилерійської установки надав командир військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_7 .
Керував самохідною артилерійською установкою механік-водій 2 самохідного артилерійського взводу 3 гаубичної самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_8 . Оскільки переміщення відбувалось в темну пору доби, та фари установки вийшли з ладу (внаслідок несправності електропроводки), командир екіпажу установки ОСОБА_6 перебував на поверхні самохідної артилерійської установки та освітлював шлях, щоб механік-водій ОСОБА_8 мав змогу бачити напрямок руху.
Коли самохідна артилерійська установка рухалась в районі населеного пункту Миронівка Лозівського району Харківської області, шлях проходив ділянкою дороги, яка мала поворот вліво під кутом 90 градусів. Виконуючи поворот самохідна артилерійська установка переднім правим, габаритом зіткнулась з бетонною опорою лінії електричних проводів. Внаслідок сильного удару бетонна опора переломилась та верхня частина її впала на самохідну артилерійську установку. Від різкого та сильного удару сержанта ОСОБА_6 за інерцією руху установки кинуло вперед і відбувся удар головою об електроопору та його відкинуло вперед на 5-6 метрів, де він впав. Механік-водій ОСОБА_8 та негайно прибулі на місце події, військовослужбовці виявили тіло сержанта ОСОБА_6 без ознак життя.
Вищевказаним актом зазначено причину нещасного випадку (аварії):
Причиною нещасного випадку стало технічна несправність САУ 2С1, а саме, незадовільна керованість головною передачею (занадто різкий поворот праворуч), при русі прямо транспортний засіб не тримає вибраної траєкторії, - самовільно зміщується праворуч або ліворуч. Виходу з ладу генератора. Коротке замикання електропроводки (внаслідок чого не працювали фари). Зношеність поворотних лент. Поганий огляд правої сторони дороги з місця механіка - водія з врахуванням технічних особливостей САУ.
Відповідно до довідки про причину смерті № 543 від 27.08.2022 року виданої ІНФОРМАЦІЯ_10 причиною смерті сержанта ОСОБА_6 - стала, несумісна з життям травматична руйнація голови внаслідок зіткнення транспортного засобу з бетонним стовпом.
Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) 08.10.2022 р. №234 молодшого сержанта ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_9 внаслідок травматичної руйнації голови, у зв`язку зі смертю, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, а згідно витягу з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців від 30.05.2023 № 1612 травма та причини смерті сержанта ОСОБА_6 пов`язана із захистом Батьківщини.
Отже, вищенаведеними документами не підтверджується, що ОСОБА_6 помер в результаті вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть, а отже колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що підстави відмови у призначені та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги, які зазначені в оскаржуваному рішенні, є необгрунтованими. 
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 травня 2023 року (справа № 640/5320/19), 10 травня 2023 року та  від 26 січня 2023 року (справа № 825/1503/17). 
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.  
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Матохнюк Д.Б.    Сторчак В. Ю.