П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 729/654/22
провадження №51-2811км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                           ОСОБА_1 ,
суддів                                                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання          ОСОБА_4 ,
прокурора                                                ОСОБА_5 ,
захисника                                                 ОСОБА_6 ,
засудженого                                            ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2025 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст прийнятих судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Вирішено інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2025 року вирок місцевого суду залишено без змін.
Суди попередніх інстанцій визнали винуватим ОСОБА_7 у тому, що він 04 березня 2022 року приблизно о 17:30 у приміщенні гаража по АДРЕСА_2 заподіяв ОСОБА_8 один удар кованим шампуром у передню поверхню грудної клітки, в результаті чого останній помер внаслідок гострої крововтрати.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник стверджує про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
На обґрунтування касаційних вимог захисник вказує, що постанови про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні були мотивовані посиланням на норми, які набрали чинності пізніше. Зазначає про порушення вимог КПК під час затримання та вручення повідомлення про підозру засудженому. Вважає необґрунтованою підозру у вчиненні злочину, оскільки судову медичну експертизу було закінчено після її оголошення - 12 липня 2022 року. Наголошує, що свідки не підтвердили заподіяння удару шампуром, а винуватість засудженого не доведено поза розумним сумнівом.
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні:
- сторона захисту підтримала вимоги касаційної скарги та просила її задовольнити;
- прокурор заперечив касаційну скаргу та просив відмовити у її задоволенні.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули, причин своєї неявки Суду не повідомили.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Наведені у касаційній скарзі сторони захисту аргументи про невідповідність висновків судів фактичним обставинам вчинення кримінального правопорушення, встановлених у судових рішеннях, та щодо неповноти судового розгляду не можуть бути предметом перевірки суду касаційної інстанції, оскільки касаційний суд виступає судом права, а не факту.
Щодо аргументів захисника про порушення правил затримання, вручення повідомлення про підозру та зупинення досудового розслідування Суд враховує таке.
Затримання в порядку статей 207 або 208 КПК, за визначенням, є несподіваною для його учасників подією. Оскільки закон надає органам правопорядку повноваження за певних умов проводити затримання без попереднього судового дозволу, це означає, що законодавець визнає непередбачуваність обставин, які зумовлюють таке затримання.
Факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування. Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.
Встановлюючи обставини затримання, у тому числі час фактичного затримання та наявність підстав для затримання, суди мають виходити з дійсних обставин, встановлених на підставі усієї сукупності доказів, наданих сторонами, включаючи, але не обмежуючись відповідним протоколом (постанова ККС ВС від 15 червня 2021 року у справі № 204/6541/16-к).
Під час розгляду цього кримінального провадження суди попередніх інстанцій на підставі показань свідків та самого засудженого констатували, що ОСОБА_7 фактично був затриманий приблизно після 18:00 04 березня 2022 року, а тому вироком місцевого суду вирішено саме з цієї дати обраховувати строк відбування покарання.
Дійсно, сам протокол затримання було складено пізніше, ніж дата фактичного затримання засудженого. Таке запізнення було пов`язано з активними бойовими діями на території міста Бобровиця Чернігівської області.
Однак суди погодилися із аргументами захисту і констатували факт затримання засудженого саме з того часу, як про це наголошував захист. 
Суд не буде вдаватися до детального опису хронології затримання, процесуальних дій та рішень, які приймалися стороною обвинувачення, оскільки цей довід захисту був повністю сприйнятий судами попередніх інстанцій і суди поновили порушені права засудженого, правильно констатувавши точний час затримання.
Встановлені у цьому кримінальному провадженні факти тимчасової окупації Бобровицької міської територіальної громади та ведення активних бойових дій на території всієї Чернігівської області були достатніми для прийняття постанов про зупинення досудового розслідування, адже основою для вказаних рішень було введення правового режиму воєнного стану, який на період їх прийняття вже існував.
За наведених обставин Суд відхиляє аргументи сторони захисту про порушення правил затримання, вручення повідомлення про підозру засудженому та зупинення досудового розслідування.
Щодо доводів захисника про необґрунтованість підозри у вчиненні злочину, то вони є невмотивованими, оскільки орган досудового розслідування володів інформацією про факт насильницької смерті ОСОБА_8 та характер заподіяного тілесного ушкодження (використання гострого предмета) на момент повідомлення про підозру. 
Винуватість засудженого у цьому провадженні ґрунтується на сукупності непрямих доказів (показання свідків, протоколи огляду місця події та слідчих експериментів, висновок судової медичної експертизи потерпілого, досліджений речовий доказ - знаряддя вчинення злочину). Однак захист вважає їх недостатніми для доведення винуватості засудженого поза розумним сумнівом.
Суд не погоджується з такою позицією захисту і констатує достатність зібраних у цьому провадженні доказів для доведення винуватості засудженого.
Відсутність у повідомленні про підозру про вчинення злочину детального опису заподіяних тілесних ушкоджень потерпілому не вказує на його необґрунтованість, так як деталізацію цих ушкоджень можливо відобразити лише після отримання висновку судової медичної експертизи.
У цьому провадженні після складення висновку судової медичної експертизи (12 липня 2022 року) детальний опис наявних тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 було відображено у повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення від 13 вересня 2022 року, а згодом - в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 , за результатами розгляду якого ОСОБА_7 визнано винуватим у заподіянні потерпілому тілесного ушкодження шампуром, яке стало причиною смерті останнього. Заподіяння інших тілесних ушкоджень потерпілому засудженим місцевим судом було виключено з обвинувачення.
Сторона захисту ставить під сумнів доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому злочині, оскільки вважає, що свідки не підтвердили факту заподіяння саме засудженим смертельного тілесного ушкодження потерпілому шампуром.
Колегія суддів не погоджується з такою позицією захисту.
З матеріалів справи вбачається, що в день події в гаражі були присутні декілька осіб. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також і сам засуджений не заперечували наявності конфлікту між останнім та потерпілим того дня, в ході якого ОСОБА_7 неодноразово заподіювались ОСОБА_8 удари то битою, то штик-ножем.
У місцевому суді свідок ОСОБА_11 надав показання про те, що бачив, що ворота гаража відкриті, у воротах лежать ноги потерпілого. Засуджений стояв біля останнього на колінах та висловив слова жалю з приводу того, що він його вбив.
Свідок ОСОБА_12 підтвердив суду першої інстанції, що під час огляду місця події на столі був виявлений кований шампур, а біля нього лежала біла ганчірка зі слідами речовини бурого кольору, на якій було виявлено сліди крові потерпілого. Також були наявні інші шампури в гаражі, однак, за словами свідка, вони були іншої конфігурацї, ніж вилучений шампур, та лежали окремо.
З урахуванням допитаних судом інших свідків, результатів слідчих експериментів та внаслідок співставлення  цих доказів місцевий суд встановив, що після того як свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_10 пішли додому, в гаражі залишились обвинувачений, потерпілий та свідок ОСОБА_9 . Згідно з показаннями останнього свідка ОСОБА_7 штовхнув потерпілого та ударив в груди, чим саме та як свідок не бачив, оскільки сидів біля грубки та підкидав дрова, а окрім того був у стані сп`яніння. Саме після цього удару засуджений вийшов з гаража, а потерпілий сів на стілець та просив свідка викликати швидку, після чого потерпілий піднявся зі стільця та пішов до воріт гаража, де впав і важко засопів. Саме в той момент, коли потерпілий ішов до виходу з гаража в гараж зайшов засуджений.
Тобто після удару ОСОБА_7 потерпілого в груди певним предметом останній просив викликати швидку, а тоді впав.
Встановлений судовою медичною експертизою характер одиничного тілесного ушкодження та виявлений на місці події з ознаками витертості крові, наявної на виявленій поруч білій ганчірці, шампур вказують на знаряддя вчинення злочину - саме шампур.
Як встановлено висновком судової медичної експертизи від 12 липня 2022 року безпосередньою причиною смерті потерпілого, яка могла настати через досить короткий проміжок часу - приблизно через 2-5 хвилин після спричинення колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки справа,- є гостра крововтрата як наслідок одиничної проникаючої колото - різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженнями верхньої долі правої легені, навколосерцевої сумки та висхідної частини аорти які супроводжувалися гострою внутрішньою кровотечею, крововиливом в порожнину навколосерцевої сумки як наслідок тампонада і здавлювання серця. Про гостру крововтрату свідчать наступні дані: блідість шкіри, наявність 2 400 мл крові в правій плевральній порожнині, та 200 мл крові в навколосерцевій сумці, малокровні внутрішні органи.
Причина смерті потерпілого знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманим тілесним ушкодженням у вигляді одиничної проникаючої колото-різаної рани грудної клітки з ушкодженнями правої легені, навколосерцевої сумки, серця, висхідної частини аорти.
Спричинення вказаного тілесного ушкодження згідно з висновком судово- медичної імунологічної експертизи від 01 вересня 2022 року № 117-МК не виключається від дії шампура, наданого на експертизу, який вилучено під час огляду місця події. Крім того, в ході огляду місця події вилучено дві білі ганчірки, на одній з яких виявлено кров потерпілого.
З огляду на викладене Суд вважає, що сукупність наведених доказів свідчить про те, що вбивство ОСОБА_8 за механізмом заподіяння йому смертельного тілесного ушкодження шампуром було здійснено саме засудженим, а тому доводи про недоведеність його винуватості є невмотивованими.
Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що сукупність непрямих доказів у цьому провадженні дозволяє констатувати винуватість засудженого у інкримінованому йому злочині. Попередня поведінка самого засудженого щодо потерпілого, послідовні показання різних свідків, які бачили події, які відбувалися в гаражі і поведінку присутніх у гаражі осіб, висновки експертиз є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_7 в умисному вбивстві ОСОБА_8 поза розумним сумнівом.
 
У касаційній скарзі захисник хоча і стверджує про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, однак аргументів такого не наводить, а за матеріалами касаційної перевірки Судом їх не встановлено.
Таким чином, за результатами касаційного розгляду колегією суддів Верховного Суду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, як про це стверджує сторона захисту у касаційній скарзі. 
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2024 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 29 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                 ОСОБА_3