Номер провадження: 33/813/1915/25
Номер справи місцевого суду: 521/2414/25 
Головуючий у першій інстанції Передерко Д. П. 
Доповідач Журавльов О. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2025 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Журавльов О.Г., за участі - секретаря судового засідання Хангельдян К.С., розглянувши апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ А., на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2025, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Молдови, начальник відділу збитків ВАТ «Донарис» м. Кишинів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , закордонний паспорт серії « НОМЕР_1 » від 21.02.2022 року виданий ASP,

провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 473 МК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2025, ОСОБА_1 , провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 473 МК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0913/50000/24 від 08.09.2024 року речі та предмети повернути власнику або іншій особі за його дорученням в установленому законом порядку.

Відповідно до протоколу встановлено, що 08.09.2024 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче – Тудора» митного поста «Білгород – Дністровський» Одеської митниці, у напрямку із України в Молдову, на смугу руху «зелений коридор» прибув автомобіль марки «PEUGEOT 5008», 2020 року випуску, номер кузову – НОМЕР_2 , реєстраційний номер «IPS1», країна реєстрації Молдова, під керуванням громадянки Молдови ОСОБА_2 . У вказаному транспортному засобі у якості пасажира слідував громадянин Молдови ОСОБА_3 . Вказані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.
При візуальному огляді багажного відділу вищевказаного автомобілю, громадянин Молдови ОСОБА_3 заявив про наявність особистих речей домашнього вжитку бувших у використанні. Під час здійснення спільного митно – прикордонного контролю було виявлено, без ознак приховування від митного контролю механічну швейну машинку іноземного виробництва, марки «SINGER» у неробочому стані з ознаками старовини. На даній машинці наявне маркування «14141761». Згідно цього маркування дана машинка виготовлена у 1897 році. Інформацію щодо року виготовлення швейної машинки отримано з мережі Інтернет.
Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Виявлений предмет (швейна машинка), підпадає під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-ХІV та може бути вивезений за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.
У відповідності до статті 370 МК України вищезазначений предмет не включений до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.
Громадянин Молдови ОСОБА_3 дану швейну машинку визнав своєю власністю, не задекларував її за встановленою формою та жодних дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України митному органу не надав.
За даним фактом митними органами було складено протокол про порушення митних правил №0913/50000/24 від 08.09.2024 року у відношенні громадянина Молдови ОСОБА_3 за ознаками ч. 3 ст. 471 Митного кодексу України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

На дану постанову представник Одеської митниці Анточ А. подала апеляційну скаргу.
Доводи обґрунтовує тим, що вилучена у громадянина Молдови ОСОБА_3 машинка має чітко встановлений рік її виготовлення, а саме 1897 рік, тобто вона видана до 1950 року та в обов`язковому порядку потребує наявності відповідного дозволу на право переміщення її через митний кордон України, а також підлягає обов`язковому декларуванню під час перетину митного кордону.
Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою громадянина Молдови ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накласти адміністративне стягнення відповідно до зазначеної статті, а саме: накладення штрафу у розмірі 300 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією таких товарів або без такої.
На підставі ст. 520 МК України стягнути з громадянина Молдови ОСОБА_3 витрати відповідно до довідки про витрати митного орану у справі про порушення митних правил №0913/50000/24.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, однак у судове засідання не з`явились, представник Одеської митниці Бурчо І. звернулась до суду з клопотаннями про розгляд справи без її участі, а особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 повідомлялася належним чином шляхом здійснення оголошення про виклик у судове засідання, вважаю, що розгляд апеляційної скарги має бути проведений без участі сторін, а також без фіксації процесу технічними засобами.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, прихожу до наступних висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Диспозиція ч. 3 ст. 471 МК України визначає склад адміністративного правопорушення, що полягає у недекларуванні товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та які переміщуються громадянами.
Відповідно до п. 1 ст. 197 МК України у випадках, передбачених законом, на окремі товари встановлюються обмеження щодо їх переміщення через митний кордон України. Пропуск таких товарів через митний кордон України та/або їх випуск залежно від вимог відповідного закону здійснюються митними органами на підставі отриманих від державних органів, інших установ та організацій відповідних дозвільних документів.
На підставі ч. 6 ст. 372 МК України, тимчасове вивезення (пересилання) громадянами-резидентами за межі митної території України культурних цінностей здійснюється з поданням відповідних документів, які підтверджують право вивезення за межі митної території України культурних цінностей та дотримання заборон та/або обмежень згідно із законами України щодо тимчасового вивезення таких товарів за межі митної території України.
Згідно ч. 2 ст. 373 МК України, порядок вивезення (пересилання) громадянами за межі митної території України дорогоцінних металів (за винятком банківських металів, пам`ятних та ювілейних монет України із дорогоцінних металів), дорогоцінного каміння та виробів із них, а також культурних цінностей з метою їх відчуження визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1.6 Інструкції «Про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», затвердженої наказом Міністерства культури і мистецтв України від 22 квітня 2002 року №258, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2002 року за №571/6859 вивезення, тимчасове вивезення, у тому числі шляхом пересилання, культурних цінностей за межі митної території України дозволяється за наявності свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України (далі - свідоцтво), зразок якого затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 червня 2000 р. №984 «Про затвердження зразка свідоцтва на право вивезення (тимчасового вивезення) культурних цінностей з території України».
Частиною 12 додатку №1 до пункту 1.5 Інструкції, передбачено, що на вивезення (тимчасове вивезення) дозвіл Державної служби контролю не потрібен при вивезенні значків, пам`ятних знаків, настільних медалей, ювілейних та пам`ятних монет, банкнот, які не є засобом платежу (крім вітчизняних та зарубіжних монет із дорогоцінних і недорогоцінних металів, паперових грошових знаків до 1960 р. включно).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Апеляційним судом встановлені наступні фактичні обставини, а саме, що 08.09.2024 року приблизно о 14 годині 50 хвилин, в зону митного контролю міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Старокозаче – Тудора» митного поста «Білгород – Дністровський» Одеської митниці, у напрямку із України в Молдову, на смугу руху «зелений коридор» прибув автомобіль марки «PEUGEOT 5008», 2020 року випуску, номер кузову – НОМЕР_2 , реєстраційний номер «IPS1», країна реєстрації Молдова, під керуванням громадянки Молдови ОСОБА_2 . У вказаному транспортному засобі у якості пасажира слідував громадянин Молдови ОСОБА_3 . Вказані громадяни до митного контролю надали контрольний талон для проходження митного контролю по «зеленому коридору», чим своїми діями заявили про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України.
При візуальному огляді багажного відділу вищевказаного автомобілю, громадянин Молдови ОСОБА_3 заявив про наявність особистих речей домашнього вжитку бувших у використанні. Під час здійснення спільного митно – прикордонного контролю було виявлено, без ознак приховування від митного контролю механічну швейну машинку іноземного виробництва, марки «SINGER» у неробочому стані з ознаками старовини. На даній машинці наявне маркування «14141761». Згідно цього маркування дана машинка виготовлена у 1897 році. Інформацію щодо року виготовлення швейної машинки отримано з мережі Інтернет.
Згідно ч. 5 ст. 366 МК України обрання «зеленого коридору» вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 6 даної статті громадяни, які проходять (проїжджають) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.
Виявлений предмет (швейна машинка), підпадає під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21 вересня 1999 року №1068-ХІV та може бути вивезений за межі митної території України на підставі свідоцтва на право вивезення культурних цінностей.
Згідно ст. 370 МК України вищезазначений предмет не включений до переліку товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян.
Громадянин Молдови ОСОБА_3 дану швейну машинку визнав своєю власністю, не задекларував її за встановленою формою та жодних дозвільних документів на право переміщення через митний кордон України митному органу не надав.
Разом з тим, те, що вказані предмети не є культурними цінностями, які мають історичне та художнє значення, не виключає необхідність отримання дозволу Державної служби контролю на вивезення вказаних предметів, оскільки вони датовані та створені до 1960 року.
Відтак, машинка іноземного виробництва, марки «SINGER» виготовлена до 1960 року, в незалежності від становлення культурно-історичних цінностей та її вартості, обмежена до переміщення, у відповідності до п.12 переліку сувенірних виробів, предметів культурного і ужиткового призначення серійного і масового виробництва, на вивезення (тимчасове вивезення), яких дозвіл Державної служби контролю потрібен обов`язково, згідно Наказу Міністерства культури і мистецтв України від 22.04.2002 №258 «Про затвердження Інструкції про порядок оформлення права на вивезення, тимчасове вивезення культурних цінностей та контролю за їх переміщенням через державний кордон України», та відносно яких при переміщенні через митний кордон України встановлені обмеження згідно ст.ст.197, 371 МК України і підлягають обов`язковому декларуванню.
Громадянин ОСОБА_3 жодних дозвільних документів на право переміщення через державний кордон України вищевказаних монет не пред`явив. Тобто здійснив недекларування (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території.
Таким чином, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 вчинив порушення митних правил, передбачене частиною 3 статті 471 Митного кодексу України, а саме недекларування товарів (крім валютних цінностей), що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження вивезення за межі митної території України, відтак доводи апеляційної скарги представника Одеської митниці апеляційний суд визнає слушними та в цій частині вони підлягають задоволенню.
Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого ним правопорушення підтверджується наступними доказами:
- протоколом про порушення митних правил №0913/50000/24 складеного відносно гр. ОСОБА_3 , за ознаками скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, яким підтверджуються встановлені вище фактичні обставини;
- актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 08.09.2024 року (а.с. 13) відповідно до якого в ході огляду автомобіля марки «PEUGEOT 5008» в багажному відділені, без ознак приховування. Було виявлено швейну машинку марки «SINGER» з маркуванням «14141761»;
- описом предметів (а.с. 14), з якого встановлено, що у ОСОБА_3 було виявлено швейну машинку марки «SINGER» з маркуванням «14141761»;
- висновком «Одеського історико-краєзнавчого музею» від 03.02.2025 (а.с. 26) відповідно до якого машинка марки «SINGER» з маркуванням «14141761» виготовлена у 1897 році.
Факт вчинення порушення митних правил підтверджується вказаними вище письмовими доказами, які знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою, нічим не спростовані, є належними та допустимими.
Обставини, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 апеляційним судом не встановлено.
Підстав, що виключають адміністративну відповідальність, у справі не встановлено. Строки притягнення до адміністративної відповідальності не спливли.
Ураховуючи те, що апеляційним судом встановлено наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України, в силу вимог ч. 8 ст. 294 КУпАП, оскаржувана постанова суду підлягає скасуванню із прийняттям нової постанови.
Вирішуючи питання про призначення виду стягнення за адміністративне правопорушення, апеляційний суд бере до уваги те, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Так, з урахуванням характеру вчиненого порушення, особи порушника, який раніше до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягувався, суд вважає, що до останнього слід застосувати стягнення вигляді штрафу з конфіскацією предметів правопорушення.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір в провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає на час ухвалення судового рішення 605,60 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 520 МК України відшкодування витрат у справі про порушення митних правил стягується з особи, щодо якої винесено постанову про накладення стягнення.
Розмір суми, що підлягає відшкодуванню, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, і розраховується в порядку, передбаченому для визначення собівартості платних послуг.
Механізм відшкодування витрат митниць ДФС за зберігання товарів, транспортних засобів, зазначених в ч. 6 ст. 239 МК України на складах митниць ДФС визначений частиною 1 розділу І «Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митниць ДФС», затверджений наказом МФУ 15 червня 2012 року №731 з подальшими змінами та доповненнями.
Відповідно до ч. 6 розділу ІІ «Порядку обчислення сум витрат у справах про порушення митних правил та їх відшкодування» витрати на зберігання товарів, транспортних засобів, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил та розміщених на складах, що належать митницям ДФС, розраховуються з дня їх фактичного розміщення на цих складах відповідно до розмірів відшкодування за зберігання на складах митниць ДФС товарів і транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 15 червня 2012 року №731.
Враховуючи, що в матеріалах справи наявна довідка про витрати митного органу, та до суду апеляційної інстанції наданий відповідний розрахунок витрат митного органу в національній валюті України (гривні), апеляційний суд також вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 вказані витрати на користь Одеської митниці.

Керуючись ст.ст. 268, 285, 294 КУпАП, ст.ст. 465, 471, 527, 529 МК України, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Анточ А. – задовольнити.
Постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.08.2025 року, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України – скасувати.
Визнати винним громадянина Молдови ОСОБА_3 у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 471 МК України та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 розмірів неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 5100 (п`ять тисяч сто) гривень, з конфіскацією предмету, вилученого згідно протоколу про порушення митних правил №0913/50000/24 від 08.09.2024 року.
Стягнути з громадянина Молдови  ОСОБА_3  на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
На підставі ст. 520 МК України стягнути з громадянина Молдови ОСОБА_3 на користь Одеської митниці (код ЄДРПОУ: 44005631) витрати відповідно до довідки про витрати митного орану у справі про порушення митних правил №0913/50000/24 у сумі 3717 грн. 57 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду О.Г. Журавльов