ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2025 року	Львів	Справа № 443/1543/25 пров. № А/857/41848/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Матковської З.М.,
за участі секретаря судового засідання      Ханащак С.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року (головуючого судді Павліва А.І., ухвалене у відкритому судовому засіданні о 10 год. 30 хв. в місті Жидачів повний текст рішення складено 24.09.2025) у справі №443/1543/25 провадження №2-а/443/33/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги. В яких просять рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційні скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права, вважають рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим. 
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Представник позивача Піцикевич В.В. подав до апеляційного суду додаткові пояснення.
В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача Піцикевич В.В. апеляційні скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Представник відповідача Шкробак О.М. проти апеляційної скарги заперечив, просив скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подані скарги підлягають задоволенню з наступних мотивів. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до даних посвідчення водія серії НОМЕР_1 таке видано 06.07.2023 на ім`я ОСОБА_1 на право керування транспортними засобами категорії «В» (а.с.7-8).
Згідно з даними посвідчення водія серії НОМЕР_2 таке видано 25.10.2013 на ім`я ОСОБА_2 на право керування транспортними засобами категорії «В» та «С» (а.с.10-11).
Даними з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 та реєстраційної картки цього транспортного засобі встановлено, що транспортний засіб «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , який 11.08.2022 зареєстрований за ОСОБА_2 та визначено його належним користувачем. 20.08.2023 належним користувачем зазначеного транспортного засобу визначено Гриценя Лілію Михайлівну (а.с.12, 45-47).
Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має за реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 3АВ №04074423 від 10.11.2023 ОСОБА_1 10.11.2023 о 18 год 24 хв за адресою Н09 Мукачево-Львів 227+233 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 31 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі – КУпАП), у зв`язку з чим на неї накладено стягнення у виді штрафу (а.с.15).
Згідно з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має за реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 3АВ №04220857 від 04.12.2023 ОСОБА_1 04.12.2023 о 8 год 48 хв за адресою М06 Київ-Чоп 371+971 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 49 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на неї накладено стягнення у виді штрафу (а.с.16).
За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має за реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серії 3АВ №04239567 від 06.12.2023 ОСОБА_1  06.12.2023 о 23 год 37 хв за адресою М30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 371+527 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 41 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, у зв`язку з чим на неї накладено стягнення у виді штрафу (а.с.17).
Згідно фото, які отримані під час фіксації порушень перевищення швидкості 04.12.2023, вбачається зафіксований транспортний засіб «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та силуети двох осіб, які перебувають у цьому транспортному засобі, зокрема водія та пасажира (а.с.20-21).
Головним центром обробки інформації Державної прикордонної служби України від 27.06.2025 надано інформацію Грицені Лілії, що вона перетнула кордон України 02.11.2023 у напрямку «виїзд» та в`їхала на територію України 25.12.2023, а також 30.12.2023 перетинала кордон України у напрямку «виїзд» (а.с.22).
За змістом заяви, зареєстрованої у реєстрі за №1033, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 10.11.2023, 04.12.2023 та 06.12.2023 перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів. 10.11.2023, 05.12.2023 та 07.12.2023 він здійснив оплату штрафу на підставі відповідних постанов серії 3АВ №04074423 від 10.11.2023, 3АВ №04220857 від 04.12.2023 та 3АВ №04239567 від 06.12.2023. ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.23).
Не погодившись із даними постановами про адміністративне правопорушення позивач звернулася до суду щодо їх скасування.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, беручи заявлені позивачем позовні вимоги та суть спору не встановлено підстав для задоволення позову.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянтів, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Згідно пункту 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно із частиною 1 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
При цьому, відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу (частина 3 статті 14-2 КУпАП).
Відповідно до статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Згідно статті 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили: ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу; особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно із статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото – і кінозйомки, відеозапису, засобів фото – і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Відповідно до статті 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених  статтею 38  цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.
Відповідно до статті 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).
Апеляційний суд встановив, що згідно фото, які отримані під час фіксації порушень перевищення швидкості 04.12.2023, вбачається зафіксований транспортний засіб «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , та силуети двох осіб, які перебувають у цьому транспортному засобі, зокрема водія та пасажира чоловічої статі, а згідно відповіді Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 27.06.2025 Гриценя Лілія перетнула кордон України 02.11.2023 у напрямку «виїзд» та в`їхала на територію України 25.12.2023, а також 30.12.2023 перетинала кордон України у напрямку «виїзд» (а.с.20-22).
За змістом заяви, зареєстрованої у реєстрі за №1033, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , 10.11.2023, 04.12.2023 та 06.12.2023 перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів. 10.11.2023, 05.12.2023 та 07.12.2023 він здійснив оплату штрафу на підставі відповідних постанов серії 3АВ №04074423 від 10.11.2023, 3АВ №04220857 від 04.12.2023 та 3АВ №04239567 від 06.12.2023. ОСОБА_1 не керувала транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 (а.с.23).
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Із доказів, які є в справі видно, що 10.11.2023, 04.12.2023 та 06.12.2023 керуючи транспортним засобом «Subaru Forester», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_1 не порушувала Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, оскільки позивачка в цей час перебувала за кордоном, а транспортний засіб перебував у користуванні ОСОБА_2 , який визнав факт вчинення адміністративного правопорушення та сплатив штрафи.
З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що доказів, які б об`єктивно та поза розумним сумнівом доводили той факт, що ОСОБА_1 щодо якої складено оскаржувані постанови вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, матеріали справи не містять, натомість докази, долучені до цієї справи вказують, що в момент вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, за результатами якого було складено постанови серії 3АВ № 04074423 від 10.11.2023, серії 3АВ № 04220857 від 04.12.2023, серії 3АВ № 04239567 від 06.12.2023 за кермом автомобіля перебувала інша особа, а не позивач.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».
Відповідно до частини 1 статті 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частина 3 встановлює, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. 
Згідно частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що вина позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, не доведена в повному обсязі, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення даного позову.
Згідно частини 3 статті 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. ст. 268, 271, 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – задовольнити. 
Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 24 вересня 2025 року у справі №443/1543/25 провадження №2-а/443/33/25 – скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування постанов – задовольнити.
Скасувати постанову серії 3АВ № 04074423 від 10.11.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Скасувати постанову серії 3АВ № 04220857 від 04.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Скасувати постанову серії 3АВ № 04239567 від 06.12.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не оскаржується.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          З.М. Матковська

Повний текст постанови складено 03.11.2025