ПОСТАНОВА                              
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                        
                                                                                                                
05 листопада 2025 року               
м. Київ
 
справа № 742/2787/22
провадження № 61-9190св25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Коротуна В. М.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
заявник -     ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , 
заінтересована особа- Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області,
особа, яка подала апеляційну скаргу,-  ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Вороний Кирило Володимирович, на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 червня  2025 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Історія справи
У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_4 ) звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється батьком       ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Прилуки Чернігівської області.
Вимоги заяви мотивовані тим, що в період спільного проживання її з             ОСОБА_5 у них народилася спільна дитина - син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Під час реєстрації народження відомості про батька дитини були зазначені відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України.
В подальшому вона підтримувала стосунки з ОСОБА_5 , оскільки вони мають спільну дитину. 
Зараз їй стало відомо, що ОСОБА_5 проходив військову службу у АДРЕСА_1 , де ймовірніше за все загинув під час збройної агресії російської федерації.
Посилаючись на те, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, ОСОБА_1 просила заяву задовольнити.
Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження по вищевказаній справі за правилами окремого провадження та призначено справу до судового розгляду.
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 рокузаяву     ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , заінтересована особа -Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту батьківства задоволено.
Встановлено факт, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являється батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Чернігівської області, м. Прилуки.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що  зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви                    ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, особа, яка не брала участі у справі, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку.
Апеляційну скаргу мотивувала, зокрема, тим, що ОСОБА_1 було відомо про те, що ОСОБА_5 перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 , проте вона не була залучена до участі у справі в якості заінтересованої особи та не була повідомлена про наявність судової справи. Також вказувала, що визнання ОСОБА_5 батьком  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , впливає на обсяг її прав і обов`язків щодо вступу в спадщину та отримання грошових коштів від держави у зв`язку із можливою загибеллю ОСОБА_5 . При цьому послалася на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вимог ОСОБА_1 . Зазначала про те, що вона не визнає факту батьківства її чоловіка стосовно  ОСОБА_2 , а тому має місце спір про право, у зв`язку з цим справа повинна розглядатися в порядку позовного провадження. 
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 09 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою      ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 року.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 червня 2025 року апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 рокузакрито на підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що оскаржуване рішення не порушує прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 , а тому, з урахуванням приписів статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
16 липня 2025 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат 
Вороний К. В., через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від
25 червня 2025 року, у якій просить скасувати оскаржуване судове рішення і передати справу до Чернігівського апеляційного суду для продовження розгляду.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду ухваленаз порушенням норм цивільного процесуального права, без повного дослідження усіх обставин, які мають значення.
 
При цьому заявник у касаційній сказі повідомив, що ОСОБА_3 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року у справі № 644/1726/25 було відкрито провадження у справі. Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 06 червня 2025 року у справі № 644/1726/25 ОСОБА_5 було оголошено померлим. 
Доводи інших учасників справи
У відзиві на касаційну скаргу від 16 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Жовнер О. М. просить суд відмовити у задоволенні касаційної скарги.
 
У відповіді на відзив від 20 жовтня 2025 року представник ОСОБА_3 - адвокат Вороний К. В. заперечив проти доводів представника заявника та підтримав вимоги касаційної скарги. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
19 серпня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду.
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства
є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
 
Реалізація права особи на судовий захист здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанції, оскільки перегляд таких рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав
і охоронюваних законом інтересів особи.
 
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, у межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братися до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль у ньому апеляційного суду (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).
 
При цьому, забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами положень законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
 
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з частиною третьою статті 18 ЦПК України обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.
У відповідності до частин першої, третьої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Після відкриття апеляційного провадження  за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи.
Отже, законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
                                                
Тобто особи, які не брали участі у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для них правові наслідки.
                                                
Необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на апеляційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.
                                                
Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватися з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.
 
Аналогічних за змістом висновків дійшовВерховний Суд у постанові від 04 вересня 2025 року у справі № 2-о-29/11(провадження № 61-11138св24).
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина друга статті 362 ЦПК України).
Системний аналіз наведених процесуальних норм права дає підстави для висновку, що суд апеляційної інстанції в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи невирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу. Водночас якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не були підтверджені, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.
Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц (провадження № 61-41547сво18).
Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення не порушує прав, свобод та інтересів ОСОБА_3 , а тому, з урахуванням приписів статті 362 ЦПК України апеляційне провадження підлягає закриттю.
Разом із тим, ОСОБА_1 , звертаючись в інтересах неповнолітнього                  ОСОБА_2 до суду із цією заявою, просила встановити факт, що батьком останнього є ОСОБА_5 , який, за наявною інформацією, загинув під час військової служби. 
Крім того, встановлено, що  ОСОБА_3 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 06 березня 2025 року у справі № 644/1726/25 було відкрито провадження у справі. Рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 06 червня 2025 року у справі              № 644/1726/25 ОСОБА_5 було оголошено померлим
Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 посилалася на те, що рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 рокувпливає на обсяг її прав і обов`язків відносно свого чоловіка в контексті спадкування та отримання одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця. 
Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із положеннями статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частини перша, друга статті 1220 ЦК України). 
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнанння його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України). 
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. 
 
У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки.
При таких обставинах, закриваючи апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 року, поза увагою суду апеляційної інстанції залишилося те, що у разі визнання  ОСОБА_5 батьком ОСОБА_2 останній матиме право на спадкування за законом нарівні з ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги, що може свідчити про наявність спору про право. 
Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заявником в якості заінтересованої особи у справі зазначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що також свідчить про намір ОСОБА_1 у майбутньому звернутися з вимогами щодо грошових виплатОСОБА_5 за загиблого військовослужбовця, на які претендує і ОСОБА_3 .
З огляду на викладене колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно закрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13 лютого 2023 рокуна підставі пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
При таких обставинах оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції  підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Щодо клопотання про витребування інформації щодо кримінального провадження
 
У відзиві на касаційну скаргу від 16 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Жовнер О. М. просила суд витребувати з ВП 1 ХРУП 2 ГУНП в Харківській області інформацію щодо кримінального провадження від 05 липня 2022 року ЄРДР № 12022221180000739, розпочатого за частиною першою статті 115 КК України з додатковою відміткою «безвісті зниклий» та відібрання біоматеріалу для проведення ДНК експертизи у ОСОБА_2 .
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в порядку та межах, визначених цивільним процесуальним законодавством України, його повноваження визначені главою 2 розділу V Перегляд судових рішень ЦПК України. 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює перевірку рішень судів першої та апеляційної інстанцій, що виключає можливість вирішення питання про долучення доказів на стадії перегляду справи у суді касаційної інстанції.
Отже, ураховуючи зазначені положення частини першої статті 400 ЦПК України, у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для прийняття нових письмових доказів та долучення їх до матеріалів цивільної справи на стадії перегляду справи в касаційному порядку.
Таким чином, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Жовнер О. М. про витребування з ВП 1 ХРУП 2 ГУНП в Харківській області інформацію щодо кримінального провадження від 05 липня 2022 року ЄРДР № 12022221180000739, розпочатого за частиною першою статті 115 КК України, з додатковою відміткою «безвісті зниклий» та відібрання біоматеріалу для проведення ДНК експертизи у ОСОБА_2  слід відмовити.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Жовнер Оксани Миколаївни про витребування інформації щодо кримінального провадження № 12022221180000739 відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник- адвокат Вороний Кирило Володимирович,задовольнити.
Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 25 червня  2025 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   М. Є. Червинська
 
Судді:                                                                             А. Ю. Зайцев 
 
Є. В. Коротенко 
 
В. М. Коротун
 
М. Ю. Тітов