П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/10786/25	

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Шляхтицького О.І.,
суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 420/10786/25 за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправної та скасування постанови, –

ВСТАНОВИВ 

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2025 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.04.2025 року ВП №73092386 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн;
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 420/15266/23, яке набрало законної сили 22.09.2023, ОСОБА_1 25.10.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 становитиме 8681,96 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 з урахуванням фактично виплачених сум склала 173227,64 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Таким чином, як зазначив позивач, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву в суд першої інстанції не скористався.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 30.06.2025 у справі № 420/10786/25 у задоволенні позовної заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.04.2025 ВП №73092386 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подав апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- суд першої інстанції не врахував, що позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати заборгованості, оскільки відсутнє відповідне фінансове забезпечення. Грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України;
- інші доводи відтворюють зміст позову.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі №420/15266/23 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В позовній заяві позивач зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 420/15266/23, яке набрало законної сили 22.09.2023, ОСОБА_1 25.10.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 становитиме 8681,96 грн. 
Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 з урахуванням фактично виплачених сум склала 173227,64 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.10.2023 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №420/15266/23 від 13.10.2023 відкрито виконавче провадження за №73092386.
31.10.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області направило до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист про виконання рішення №1500-0505-5/153641,   в якому вказано, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі №420/15266/23, яке набрало законної сили 22.09.2023, ОСОБА_1 25.10.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 становитиме 8681,96 грн. Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 з урахуванням фактично виплачених сум склала 173227,64 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Головному управлінню на 2023 рік передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості за рішеннями суду в сумі 22,637 млн. грн. Станом на 30.10.2023 за рахунок виділеного Пенсійним фондом України фінансування Головним управлінням здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з датою набрання рішеннями законної сили по 20.09.2020 включно. Враховуючи вищезазначене, погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 в сумі 173227,64 грн. буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. 
Разом із листом від 31.10.2023 позивач направив на адресу відповідача копію розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії ОСОБА_1 за пенсійною справою №ЮО1501002170, копії перерахунків пенсії ОСОБА_1 
03.04.2025 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову ВП №73092386 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду.
Позивач, вважаючи протиправною постанову відповідача про накладення штрафу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення пенсійним органом належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 22.08.2023 по справі № 420/15266/23, зокрема відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу.   
Як зазначив суд, позивач доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду по справі № 420/15266/23 до відповідача не надав, як і не надав таких доказів до суду.
За наведеного суд першої інстанції виснував, що на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім було встановлено факт невиконання позивачем судового рішення без поважних причин. 
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон України №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно із приписами частини першої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
У відповідності до частини третьої статті 18 Закону України № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону та накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
Положеннями частин першої та другої статті 63 Закону України № 1404-VIII передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
Згідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у установлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства України в контексті цієї справи слід зазначити, що накладення штрафу за невиконання рішення є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, установлені нормами Закону України «Про виконавче провадження». Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження» можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 у справі №420/15266/23, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області з 01.04.2019 перерахувати та виплачувати пенсію ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із урахуванням раніше виплачених сум. 
Як зазначає позивач, на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.08.2023 по справі № 420/15266/23, яке набрало законної сили 22.09.2023, ОСОБА_1 25.10.2023 проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2023 становитиме 8681,96 грн. 
Сума доплати за період з 01.04.2019 по 31.10.2023 з урахуванням фактично виплачених сум склала 173227,64 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Однак, сума заборгованості після перерахунку пенсії за минулий період з 01.04.2019 по 31.10.2023 у сумі 173227,64 грн стягувачу не виплачена.
Разом з тим, вищевказаним рішенням суду у справі № 420/15266/23 зобов`язано позивача здійснити з 01.04.2019 по 31.10.2023  саме виплату перерахованої ОСОБА_1  пенсії.
Апеляційний суд зазначає, що не поважність причин невиконання рішення суду в частині виплати стягувачу недоплаченої частини перерахованої пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ЮО110176 від 28.02.2023, виданої станом на 05.03.2019 у відповідності до вимог ст. ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», не підтверджена відповідними доказами.
Матеріали справи не містять відомостей та належних доказів щодо вчинення Головним управління Пенсійного фонду України в Одеській області належних дій, спрямованих на виконання рішення суду від 22.08.2023 по справі № 420/15266/23, зокрема, відсутні докази про доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по виплаті заборгованості по пенсії ОСОБА_1 станом на момент прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу. 
Головним управлінням не надано відповідачу доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду у справі № 420/15266/23, як і не надано таких доказів до суду.
Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу останнім правильно було встановлено факт невиконання позивачем судового рішення без поважних причин. 
Слід зазначити, що обов`язок доведення поважності причини невиконання у повному обсязі судового рішення покладається на боржника, який повинен надати належні та переконливі докази наявності такої поважної причини.
Обґрунтування щодо неможливості здійснити виплату нарахованої доплати не підтверджено належними доказами.
Позивачем не надано ані відповідачу, ані до суду належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, як не надано й інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.11.2005), органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
За наведеного, на думку колегії суддів, старший державний виконавець дійшов правильного висновку, що незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення, а невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин.
З огляду на викладене, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994. 
При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)
З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.06.2025 у справі № 420/10786/25 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.І. Шляхтицький	
Судді	  	Г.В. Семенюк    А.Г. Федусик