ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №314/1584/25                                Головуючий в 1 інст. Капітонов Є.М.
Провадження №33/807/904/25                                Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2025 року                                                 місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Шевченко К.О. (в режимі відеоконференції), розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Шевченко К.О. на постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 липня 2025 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працює, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови суддя суду першої інстанції встановив, що згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285232 від 29 березня 2025 року, водій ОСОБА_1 29 березня 2025 року о 19-45 год. в с. Резедівка, траса Запоріжжя-Донецьк 25 км керував транспортним засобом Volkswagen Transporter державний номер НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився.
Даними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, адвокат Шевченко К.О., діючи в інтересах ОСОБА_1  звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначила, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Крім того, судом порушено норми матеріального і процесуального права.
В обґрунтування своїх доводів зазначила, що протокол складений працівниками поліції з порушенням вимог Інструкції № 1395, оскільки з відеозапису події вбачається розмова ОСОБА_1 з поліцейськими, в якій останні дозволяють водію самостійно доїхати на власному автомобілі додому, внаслідок чого можна дійти висновку, що поліцейські фактично не вбачали ознак алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 . При цьому, відеозапис події засвідчує факт не відстороненнями ОСОБА_1 від керування ТЗ.
Отже вважає, що дії працівників поліції потрібно розцінити як бажання у будь-якому випадку притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за відсутності для цього законних підстав, а вимога щодо проходження ним огляду на стан алкогольного сп`яніння могла бути лише приводом для складання протоколу за відмову від проходження огляду.
Зауважує, що зупинка ТЗ під керуванням ОСОБА_1 здійснена без правових наслідків, а тому всі подальші дії, зокрема й пропонування проходження огляду на стан сп`яніння не є законними. 
Зазначає, що оскільки письмові докази, долучені до матеріалів справи, не відповідають дійсності відео фіксації, то такі докази не можуть мати правову придатність для її використання, як аргументи у доказуванні вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Просить скасувати постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 липня 2025 року відносно  ОСОБА_1 , провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційного суду, адвокат Шевченко О.С. заявила клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 не зміг прибути в судове засідання через хворобу свої матері.
Розглянувши вищезазначене клопотання, суддя апеляційного суду прийняв рішення про відмову в його задоволенні, оскільки доказів на підтвердження поважності причини своєї неявки в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не надано.
Враховуючи належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце судового засідання в суді апеляційної інстанції, шляхом доставки смс повідомлення (згідно вимог Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2003 р. п. № 28), відсутність доказів неможливості прибуття останнього в судове засідання апеляційного суду, присутність його захисника – адвоката Шевченка К.О., суддя апеляційного суду вважає за можливе розглянути справи за відсутністю ОСОБА_1 , що не суперечить положенням ч. 6 ст. 294 КУпАП України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, заслухавши адвоката Шевченко К.О. на підтримку доводів, викладених в апеляційній скарзі та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.
Так, відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні в справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, за обставин, відображених у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 285232 від 29 березня 2025 року підтверджується: 
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому відображені виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою. Наведені відомості, ОСОБА_1 засвідчив власним підписом (а.с.5);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції 29 березня 2025 року в якому вказані виявлені у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння очей. Огляд не проводився у зв`язку з відмовою (а.с. 4);
- відеозаписом події (а.с. 8).
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується і суддя апеляційного суду.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Положеннями ч. 1 ст. 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Умови та послідовність дій поліцейських по виявленню у водіїв транспортних засобів ознак, зокрема, алкогольного сп`яніння, визначений ст. 266 КУпАП, Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведення такого огляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (в подальшому Порядок № 1103) та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому Інструкція № 1452/735).
Огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці (п. 3 Інструкції).
Огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан, зокрема алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Працівниками патрульної поліції вказані вимоги закону дотримані.
Доводи апеляційної скарги про те, що зупинка ТЗ під керуванням ОСОБА_1 здійснена без правових наслідків, а тому всі подальші дії, зокрема й пропозиція проходження огляду на стан сп`яніння не є законними, суддя апеляційного суду вважає безпідставними.
Так, відповідно до ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" встановлює перелік підстав для зупинки транспортних засобів. Аналіз цієї статті дає підстави стверджувати, що вимоги норм, зазначених у ній здебільшого спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху, а також на забезпечення норм, визначених Законом.
Однак, законодавець встановлює виключення і не обмежує працівників поліції підставами для зупинки транспортних засобів, визначених ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно до приписів ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема зупинення транспортних засобів та перевірку документів особи.
Застосування цієї статті працівниками поліції має обумовлюватися зовнішніми чинниками або обставинами, які можуть надавати право або зобов`язувати поліцейського застосувати певні превентивні заходи.
При цьому належить врахувати те, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2024 року в Україні введено режим «воєнний стан», який діяв і на час події, яка зафіксована в протоколі за участю  ОСОБА_1 . 
З відеозапису, доданого до протоколу, вбачається, що  ОСОБА_1 був зупинений на блокпосту співробітниками поліції для перевірки. Поліцейський під час спілкування з  ОСОБА_1 виявив у нього ознаки алкогольного сп`яніння.
Крім того, з огляду на предмет дослідження в рамках складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП підстави зупинки не мають вирішального значення і не впливають на інкриміновані водію обставини з приводу недотримання останнім вимог п. 2.5 ПДР. 
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не було відсторонено від керування транспортним засобом спростовуються матеріалами справи, зокрема рапортом працівника поліції (а.с.7), відеозаписом події на якому чітко зафіксовано повідомлення поліцейським про те, що ОСОБА_2 відсторонений від керування впродовж доби, шляхом паркування транспортного засобу (час запису 18:47), а тому не можуть бути прийняті до уваги, окрім цього жодним чином не спростовують факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння, що є самостійною підставою для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Окрім того, слід звернути увагу, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Шевченко Катерини Олександрівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 8 липня 2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                        В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 314/1584/25