Справа № 306/1772/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        04 вересня 2025 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

       головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
       суддів: Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
       з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року, ухвалене суддею Вінер Е.А. в справі за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Головного управління ДПС у Закарпатській області, Закарпатської обласної державної адміністрації, третьої особи Неліпинської сільської ради Мукачівського району про скасування державної реєстрації земельної ділянки

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Закарпатської обласної державної адміністрації, Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Неліпинська сільська рада про скасування державної реєстрації земельної ділянки шляхом виключення відомостей з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з одночасним припиненням всіх зареєстрованих речових прав.
В обґрунтування вимог позивач зазначав, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га на території Неліпинської сільської ради. Вказана земельна ділянка придбана на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Свалявського нотаріального округу Ляшенко А.Г. 13 червня 2002 року та зареєстрованого в реєстрі за №2389. На підставі вказаного договору було видано державний акт про право приватної власності на землю 11-ЗК №002838 від 11 листопада 2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №261. 
Звернувшись із заявою про внесення до державного земельного кадастру щодо належної земельної ділянки, позивачем було отримано рішення про відмову у внесенні відомостей до ДЗК від 27.06.2023. Як стало відомо з інформації з державного земельного кадастру, вказана земельна ділянка належить Закарпатській обласній державній адміністрації, а зареєстроване речове право постійного користування земельною ділянкою за Державним спеціалізованим господарським підприємством Ліси України. Відповідно до інформації з державного земельного кадастру документацією з землеустрою на вказану земельну ділянку є технічна документація щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки на місцевості від 15.09.2022. Відтак державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 2124083500:11:001:0040 порушує права позивача на земельну ділянку. 
Позивач просив скасувати державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2124083500:11:001:0040, площею 0,9482 га, розташованої Закарпатська область, Мукачівський район за межами населених пунктів на території Неліпинської сільської територіальної громади, Свалявське лісництво (квартал №7) шляхом виключення відомостей з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з одночасним припиненням всіх зареєстрованих речових прав щодо ділянки.

Рішенням Свалявського районний суд від 03 листопада 2023 року позовну заяву задоволено, та скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер 2124083500:11:001:0040, площею 0,9482 га, розташованої Закарпатська область, Мукачівський район за межами населених пунктів на території Неліпинської сільської територіальної громади, Свалявське лісництво (квартал №7) шляхом виключення відомостей з Державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з одночасним припиненням всіх зареєстрованих речових прав щодо ділянки. Також стягнув судовий збір з ДП «Ліси України» в розмірі 1073,60 грн.
Свалявський районний суд аргументував своє рішення тим, що державна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 2124083500:11:001:0040 порушує права позивача на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться на території Неліпинської сільської ради, право власності на яку виникло до 2004 року,вважається сформованими незалежно від присвоєння кадастрового номера,а тому позов підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням ДП «Ліси України» подало апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.11.2023 а ухвалити нове рішення, в якому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Головними доводами державного ДП «Ліси України» в апеляційній скарзі є: 1) Вказана земельна ділянка (відповідний кадастровий номер), площею 0,9482 га входить до числа земельних ділянок, які передані на постійне користування Свалявському державному лісогосподарському підприємству, кінцевим правонаступником якого є державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»; 2) посилається на Державний Акт на право постійного користування землею 1-ЗК №000379 від 14 березня 1997 року; 3) вважає, що судом 1-ої інстанції не було здійснено жодних досліджень щодо вказаної земельної ділянки, не було здійснено співставлення координатних точок, що вказані в технічній документації з суміжними земельними ділянками, з планом лісокористування та не взято до уваги можливе повне чи часткове накладення даної земельної ділянки на землі лісового фонду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така непідлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За змістом частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Особа, якій належить порушене право, може скористатися не будь-яким на свій розсуд, а певним способом захисту такого свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини, або договором. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Апеляційним судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Свалявського нотаріального округу Ляшенко А.Г. 13 червня 2002 року ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться на території Неліпинської сільської ради, яка передана для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка належить продавцю- ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЗК №025946,виданого Неліпинською сільською радою 13 березня 1996 року та зареєстрована в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №97. Договір зареєстрованого в реєстрі за №2389 (а.с.8).
На підставі вказаного договору було видано державний акт про право приватної власності на землю 11-ЗК №002838 від 11 листопада 2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №261(а.с.9).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником на земельну ділянку кадастровий номер 2124083500:11:001:0040 є Закарпатська обласна державна адміністрація, а правокористувачем- Державне спеціалізоване господарське підприємство “Ліси України” (а.с.12).

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 вказував, що земельна ділянка, яку він придбав у 2002 році на яку йому було видано державний акт про право приватної власності на землю 11-ЗК №002838 від 11 листопада 2002 року та на якій ним збудовано житловий будинок, не була внесена до Державного земельного кадастру. Однак, встановлено, що реєстрація за відповідачем земельної ділянки 2124083500:11:001:0040 накладається на земельну ділянку позивача.

Відповідно до ст. 21 Закону України “Про Державний земельний кадастр” відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру:на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст.79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні;на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до ст.107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.
Статтею 24 в частинах 1,2,3, Закону України “Про Державний земельний кадастр” передбачено,що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою:особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи;власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи.
Пунктом 2 розділу V11 “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про Державний земельний кадастр” передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.

На виконання ч.1 ст.79-1 ЗК України ОСОБА_1 звернувся із заявою про внесення відомостей стосовно сформованої його земельної ділянки до Державного земельного кадастру, але отримав 27.06.2023 року рішення за № РВ-5300199002023 про відмову у внесенні відомостей до ДЗК у зв`язку із знаходженням в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Перетин ділянки із ділянкою 2124083500:11:001:0040, площа співпадає на 100 (накладка).
У заперечення позовних вимог, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» покликалось на те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2124083500:11:001:0040, площею 0,9482 га було передано Свалявському державному лісогосподарському підприємству в постійне користування згідно Державного акту на право постійного користування землею серії І-ЗК № 000379 від 14 березня 1997 року, який було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею № 79.
Проте, колегія суддів наголошує на тім, що ОСОБА_2 (продавець) отримав земельну ділянку площею 0,25 га у приватну власність раніше за Свалявське державне лісогосподарське підприємство, на підставі Державного акту на право приватної власності на землею серії ІІІ-ЗК № 025946 від 13 березня 1996 року, якийвидано Неліпинською сільською радою, Свалявського району та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 97.
Зазначене стверджує той факт, ОСОБА_3 раніше на рік за Свалявське державне лісогосподарське підприємство отримав у власністю земельну ділянку площею 0,25 га., яку 13 червня 2002 року продав ОСОБА_1 . При цьому, в ОСОБА_2 не вилучалась в передбаченому земельним законодавством із права власності земельна ділянка, яка згодом була передана Свалявському державному лісогосподарському підприємству в постійне користування. Відтак, ОСОБА_2 отримав був спірну земельну ділянку у приватну власність згідно положень ЗК України, якою був наділений усіма правами на розпорядження такою згодом.

З врахуванням вказаних вимог закону та того, що право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, що знаходиться на території Неліпинської сільської ради, виникло у ОСОБА_1 ще до 2004 року, томудержавна реєстрація земельної ділянки кадастровий номер 2124083500:11:001:0040 порушує права позивача на належну йому земельну ділянку. 
Тому за обставин цієї справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.
А звідси, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та відхиляються апеляційним судом.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, а підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

       Враховуючи наведене та керуючись приписами статей 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 03 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: