ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/12955/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Божко Л.А. (доповідач),
                               суддів:  Лукманової О.М., Олефіренко Н.А.,     
  
розглянувши у порядку письмового провадження  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 в адміністративній справі №160/12955/25  (суддя Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ: 

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ: 21910427, щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на рівні 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, код ЄДРПОУ: 21910427, здійснити з 28.08.2024 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , та виплачувати у розмірі 56 % від відповідних сум суддівської винагороди відповідно до стажу на посаді судді 23 роки 2 місяці 18 днів.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 адміністративний позов задоволено.  
Суд вийшов  за межі позовних вимог.
Визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу роботи ОСОБА_1 , який дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та частину періоду роботи позивача юристконсультом в Товаристві з обмеженою відповідальністю “Хлібзавод №10” тривалістю 00 років 00 місяців 05 днів.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який дає право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах тривалістю 02 роки 05 місяців 00 днів та частину періоду роботи позивача юристконсультом в Товаристві з обмеженою відповідальністю “Хлібзавод №10” тривалістю 00 років 00 місяців 05 днів.
Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на рівні 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427) здійснити з 28.08.2024 року перерахунок та виплату призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 56% від відповідних сум суддівської винагороди відповідно до стажу на посаді судді 23 роки 2 місяці 18 днів.
Стягнув на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що частиною 2 статті 142 Закону № 1402-VIII визначено, що суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за період до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До введення в дію Закону № 1058-ІV, який діє з 01.01.2004 року, пенсії призначались згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.
За результатами підрахунку страховий стаж ОСОБА_1 склав 25 років 5 місяців 26 днів, в тому числі стаж роботи на посаді судді-14 років 6 місяців.
Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку-50 %.
Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини по справі, колегія суддів, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення  з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції  та матеріалами справи підтверджено, позивач є суддею у відставці Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області та з 28.08.2024 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII “Про судоустрій і статус суддів”.
Відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 22.08.2024 № 2532/0/15-24, ОСОБА_1 , крім стажу на посаді судді 14 років 07 місяців 23 дні, має також стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді – 3 роки, половина строку навчання в юридичному навчальному закладі – 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого та прокурора – 3 роки 01 місяць 25 днів.
Отже, загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 23 роки 02 місяці 18 днів, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку.
Позивачу з 28.08.2024 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 47     295,00 грн, що становить 50% від розміру суддівської винагороди, що враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного утримання суддям у відставці, що зазначений у довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-1219 від 04.09.2024.
Не погодившись з призначенням щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 50% від суми суддівської винагороди, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає  Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016, який набрав чинності з 30.09.2016 (далі  Закон № 1402).
Згідно частини третьої статті 142  Закону № 1402  щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Відповідно до частини п`ятої статті 142  Закону №1402  пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
На підставі частини першої статті 116  Закону № 1402  суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137  цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Як свідчать матеріали справи, позивач призначений на посаду судді Магдалинівського районного суду Дніпропетровської  області Указом Президента України від 29.12.2009 № 1122/2009.
Абзац 2 частини четвертої статті 43  Закону № 2862  визначав, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх визначених осіб стажу роботи на посаді судді не менш 10 років.
          Крім цього, згідно з абзацом 2  статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»  до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
В подальшому, після втрати чинності  ст.1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів»  в березні 2008 року, питання врахування інших (крім роботи на посаді судді) періодів діяльності до стажу роботи, що дає право на відставку, було врегульовано нормами  Постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів»
На підставі пункту 3-1 цієї  Постанови  до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Отже, аналіз зазначених норм законодавства в контексті спірних правовідносин дає підстави дійти висновку, що до стажу роботи, що дає позивачу право на відставку та одержання довічного грошового утримання, крім часу роботи на посадах судді, зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.
Відповідно до частини другої  статті 137 Закону № 1402-VIII  (у чинній редакції) до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Тобто, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.
У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду погодилась із висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу  статті 137 Закону № 1402-VIII  (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.
Відповідно до частини першої  статті 7 Закону № 2862-ХІІ  (в редакції, яка діяла на час призначення позивача на посаду судді) право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше трьох років.
Також суд наголошує, що  відповідно до рішення Вищої Ради Правосуддя від 22.08.2024 № 2532/0/15-24, ОСОБА_1 , крім стажу на посаді судді 14 років 07 місяців 23 дні, має також стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді – 3 роки, половина строку навчання в юридичному навчальному закладі – 2 роки 5 місяців, стаж роботи на посаді слідчого та прокурора – 3 роки 1 місяць 
Верховним Судом неодноразово у своїх постановах, зокрема від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, від 08 вересня 2022 року у справі № 380/10696/21, висловлено правову позицію, згідно з якою стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
При цьому, неправомірним є позбавлення особи, зокрема судді, набутого статусу (наприклад, статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності. Виключно шляхом прийняття закону дозволяється змінити механізм використання такого статусу у формі зменшення розміру фінансових виплат або пільг, а також позбавлення особи права на перерахунок певних соціальних виплат тощо.
Таким чином суд першої інстанції правильно визначив, що загальний стаж роботи позивача, який враховується для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці, у розумінні  Закону № 1402,   становить 23 роки 02 місяці 18 днів.
Як наслідок позивач має право на обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 56% суддівської винагороди, зазначеної у довідці ТУ ДСА в Дніпропетровській області від 04.09.2024 №Б-с-1219.
За таких обставин суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої  статті 316 КАС України  суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  308,  311,  315,  316,  321,  322,  328,  329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
п о с т а н о в и в:
                    
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко